Номер провадження: 11-сс/813/355/20
Номер справи місцевого суду: 521/2207/20 1-м/521/25/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої вирішується питання про екстрадиційний арешт ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 року, про застосування до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційного арешту,-

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 року задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт), строком до 12.04.2020 року, відносно громадянина Республіки Білорусь:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кохтла-Ярве Естонської Республіки, громадянина Республіки Білорусь, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що підставою для затримання та застосування в подальшому відносно ОСОБА_9 тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.
Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби. Зазначає, що висновок слідчого судді про те, що в матеріалах справи є відомості щодо ухилення ОСОБА_9 від правоохоронних органів Республіки Білорусь щодо невиконання вироку Мінського суду Мінської області від 19.09.2011 року, спростовується постановою про розшук ОСОБА_9 , згідно з якою розшук був оголошений тільки 19.04.2019 року після сплину значного часу з дня набрання вироком законної сили. Крім того, суд не врахував наявність у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків, а саме: проживання однією сім`єю з громадянкою України, наявність довгострокового договору оренди квартири, позитивної характеристики за місцем проживання.
Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З матеріалів провадження вбачається, що співробітниками Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області 10.01.2020 о 20:00, за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська 22, затриманий в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_9 , який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Республіки Білорусь, з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 380, ч. 4 ст. 205 КК Республіки Білорусь (підробка іншого офіційного документа, звільняючого від обов`язків, з метою використання такого документу іншою особою та у таємному викраденні чужого майна, вчиненому в особливо великому розмірі, відповідно).
Підставою для затримання ОСОБА_9 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.
Постановою Мінського суду Мінської області від 19.04.2019, ОСОБА_9 оголошений у розшук та відносно нього залишений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2020 відносно ОСОБА_9 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.
До Офісу Генерального прокурора від Генеральної прокуратури Республіки Білорусь надійшов запит про видачу ОСОБА_9 , з метою приведення до виконання вироку суду Мінського району Мінської області від 19.09.2011, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 380, ч. 4 ст. 205 КК Республіки Білорусь, та засуджено із застосуванням ч. 2 ст. 72 КК Республіки Білорусь до 4 років позбавлення волі.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника та затриманого, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.9 ч.1ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Згідно ч.1ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
У відповідності з положеннями ч.10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Відповідно до положень ч. 9 цієї ж статті ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.
Відповідно до вимог ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Як убачається з матеріалів провадження, підставою для затримання ОСОБА_9 та застосування в подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані щодо обрання відносно нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави.
Постановою суду Мінського району Мінської області від 19.04.2019 року ОСОБА_9 оголошений у розшук та відносно нього залишений запобіжний захід у виді тримання під вартою, на підставі вироку суду Мінського району Мінської області від 19.09.2011 року, яким ОСОБА_9 був засуджений до позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією майна. Однак вирок суду виконаний не був.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника та вважає їх слушними щодо наявності у затриманого ОСОБА_9 на території України міцних соціальних зв`язків, які на підставі вимог ст. 585 КПК України, надавали слідчому судді можливість обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Так, слідчим суддею не враховано дані про особу ОСОБА_9 , який легально проживає на території України, мешкає близько року в орендованій квартирі, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає в цивільному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_10 , займає активну життєву позицію, приймає участь в різноманітних культурних та благодійних заходах на території м. Одеси, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.
При цьому прокурор під час апеляційного розгляду не заперечувала наявність у ОСОБА_9 на території України міцних соціальних зв`язків.
В судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_9 не був обізнаний про кримінальне переслідування на території Республіки Білорусь в зв`язку зі спливом тривалого часу з моменту винесення вироку, хронологія його переміщення на території України свідчить про те, що він не переховувався та не ухилявся від кримінальної відповідальності.
Під час апеляційного розгляду захисником представлено апеляційному суду документи, які підтверджують викладені в судовому засіданні обставини та узгоджуються між собою, на які сторона захисту посилалася й під час розгляду клопотання керівника місцевої прокуратури, проте слідчий суддя цим даним належної правової оцінки не надав.
Викладені захисником обставини підтверджуються й наявними в матеріалах провадження документами (а.п. 49-57).
Будь яких інших даних, які б спростовували доводи сторони захисту, та виправдовували застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 , окрім як оголошення в розшук постановою суду від 19.04.2019 року за спливом більш ніж семи років після винесення вироку Мінського суду Мінської області від 19.09.2011 року, з урахуванням зазначених захисником обставин, прокурором надано не було.
Крім того, як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, що сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, приймаючи до уваги дані, характеризуючі особу ОСОБА_9 , та наявність у нього міцних соціальних зв`язків на території України і постійного місця проживання в м. Одесі, відповідно до вимог ст. 585 КПК України, апеляційний суд вбачає підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, на які слідчий суддя уваги не звернув, належної правової оцінки не надав, в зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_9 .
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 583, 584 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , - частково задовольнити, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 року про застосування відносно ОСОБА_9 екстрадиційного арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту і застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , - цілодобово, до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Білорусь.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- з`являтись за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.
Виконання ухвали в частині домашнього арешту покласти на Київський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_9 .
Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - до відома.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4