У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/390/20 № 1-кс/610/124/2020

м. Балаклія 19.02.2020 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0000133 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

17.02.2020р. до суду надійшло клопотання про арешт майна від 14.02.2020 року, яке вперше було подано до суду 13.02.2020р. та 14.02.2020р. вже поверталося для усунення недоліків.

Предметом клопотання є майно: 1) грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 15 купюр, серія номер: ХВ2116705, КД1459794, КИ3845511, ТБ3296725, СГ6775447, СД8916610, ХА7759317, ХИ3376199, УЙ1918649, СЄ2518841, ХИ9229482, ТЖ5915012, УА4310986, КМ7910703, ХЖ1934015, які належать ОСОБА_4 ; 2) накопичувач (карта-пам`яті) Micro SD «Kingston» № SDCS-32Gb, 97003-Е-19.А20LF, який належить ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 368-4 КК України, при огляді місця події було вилучено вказаний накопичувач та грошові кошти, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на них доцільно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у кримінальному провадженні, в подальшому буде забезпечено успішне проведення відповідних судових експертиз.

Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі, внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищене (а.с. 1, 2).

Слідчий та треті особи, щодо майна яких вирішується питання про арешт, про час та місце судового розгляду повідомлені, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Як убачається з матеріалів клопотання, Балаклійським ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000133. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 1 ст. 368-4 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 12.02.2020р.

Частиною 1 ст. 368-4 КК України передбачено кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку аудитору, нотаріусу, оцінювачу, іншій особі, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але провадить професійну діяльність, пов'язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, приватного виконавця, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), надати йому/їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди або прохання її надати за вчинення особою, яка надає публічні послуги, дій або її бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи.

З витягу з ЄРДР про внесення 12.02.2020р. відомостей про вчинений злочин за ч. 1 ст. 368-4 КК України вбачається, що 12.02.2020р. близько 10.30год. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні Балаклійського районного відділу Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, розташованого за адресою: Харківська область м. Балаклія вул. Партизанська б. 25, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, під час проходження судово-медичної експертизи, при особистій зустрічі із лікарем судово-медичним експертом Балаклійського РВ ХОБСМЕ ОСОБА_5 , який не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг у виді виконання судово-медичних експертиз, умисно та протиправно, в усній формі, запропонував останньому неправомірну вигоду у виді грошової винагороди у розмірі 3000грн., довівши пропозицію неправомірної вигоди до відома ОСОБА_5 , за складанням останнім завідомо неправдивого висновку судово-медичної експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 при фактично відсутніх у нього тілесних ушкоджень (а.с. 3).

12.02.2020р. до Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області від служби 102 надійшло повідомлення від лікаря судово-медичних експертиз ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 пропонував йому взятку за надання висновку про тілесні ушкодження (а.с. 6).

12.02.2020р. при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 15 купюр та накопичувач (карту-пам`яті) Micro SD «Kingston» № SDCS-32Gb (а.с. 7).

За постановою слідчого від 12.02.2020р. вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с. 8).

При допиті свідок ОСОБА_5 пояснив, що 12.02.2020р., коли він перебував на своєму робочому місці у Балаклійському РВ ХОБСМЕ, ОСОБА_4 пропонував йому гроші за відображення у висновку судово-медичної експертизи тяжких тілесних ушкоджень, на що він відмовився. Після чого, ОСОБА_4 поклав гроші на стіл та вийшов із кабінету. Потім він зателефонував до 102 та повідомив про вказану подію. Зазначив, що під час даних подій у його кабінеті здійснювався відеозапис за допомогою відеокамери (а.с. 14).

13.02.2020р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368-4 КК України (а.с. 17).

Під час допиту підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що 12.02.2020р. він прибув до Балаклійського РВ ХОБСМЕ з метою проходження судово-медичної експертизи, оскільки 31.01.2020р. отримав тілесні ушкодження. Оскільки на момент огляду у нього були відсутні тілесні ушкодження, тому він хотів помститися знайомому, який побив його. Він мав намір запропонувати судово-медичному експерту грошову винагороду за складання неправдивого висновку, для чого взяв із собою кошти у розмірі 3000грн. Перебуваючи у кабінеті із судовим експертом, він запропонував йому зазначені гроші за складання неправдивого висновку щодо наявності тілесних ушкоджень, на що останній відмовився. Тоді він залишив гроші на столі та вийшов із приміщення, через декілька хвилин приїхали працівники поліції.

Згідно до ч. 7 ст. 237, ч. 7 ст. 236 КПК України майно вважається тимчасово вилученим.

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, гроші, набуті кримінально протиправним шляхом, тому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження зазначених речей, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Накласти арешт на майно:

1)грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 15 купюр, серія номер: ХВ2116705, КД1459794, КИ3845511, ТБ3296725, СГ6775447, СД8916610, ХА7759317, ХИ3376199, УЙ1918649, СЄ2518841, ХИ9229482, ТЖ5915012, УА4310986, КМ7910703, ХЖ1934015;

2) накопичувач (карту-пам`яті) Micro SD «Kingston» № SDCS-32Gb, 97003-Е-19.А20LF.

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3.Місцем зберігання арештованого майна визначити Балаклійський ВП ГУ НП в Харківській області.

4.Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1