Справа № 169/1036/19
Провадження № 1-кп/169/56/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ковелі Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з професійно-технічною освітою, неодружений, є громадянином України, судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, та угоду про визнання винуватості, укладену між начальником Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 7 грудня 2019 року близько 12 години через відчинені ворота зайшов на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_4 , де через незамкнені вхідні двері проник у літню кухню, звідки з корисливих мотивів умисно таємно викрав пластмасовий ящик з набором професійних гайкових ключів марки «FORCE», вартістю 950 гривень, та металеву стрічку з поділками, згорнуту в рулон у футлярі, призначену для вимірювання невеликих відстаней, довжиною 5 метрів, вартістю 50 гривень, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Такі дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення.

26 грудня 2019 року між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення вказаного злочину призначається у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки зі звільненням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього виконання передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків; обвинувачений погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до частини четвертої статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки передбачена санкцією частини третьої статті 185 Кримінального кодексу України, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 Кримінального кодексу України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги пункту 9 частини другої статті 52 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у підготовчому судовому засіданні і сам обвинувачений.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченому злочин підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 грудня 2019 року між начальником Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: пластмасовий ящик з набором професійних гайкових ключів марки «FORCE» та металеву стрічку з поділками, згорнуту в рулон у футлярі, призначену для вимірювання невеликих відстаней, довжиною 5 метрів, залишити у володінні потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий