ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/516/20 Справа № 932/3783/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора
захисника ОСОБА_6
підозрюваного (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2020 року клопотання слідчого ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , було задоволено.
Обрано ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 00 годин 01 хвилини 23 травня 2020 року, без визначення застави.
У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що прокурор у судовому засіданні надав достатні докази наявності обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та довів вказані у клопотанні ризики, враховуючи, що останній, який офіційно не працевлаштований, утриманців не має, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, він усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення у разі доведеності вини, підозрюваному відомі анкетні дані та місце мешкання потерпілого, який звернувся до органу досудового розслідування із заявою про захист від можливих протиправних дій з боку ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2020 року від 29.03.2020 року та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або застави.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Зазначає, що висновки слідчого судді про наявність обставин, які свідчать на користь існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які були зазначені в клопотанні слідчого, не відповідають фактичним обставинам.
Вказує, що органами досудового розслідування не встановлено та не доведено, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже останній має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, відсутні відомості щодо перебування останнього на обліку в наркологічному, психоневрологічному диспансері. У підозрюваного відсутні родичі, які проживають за кордоном, відсутні факти поведінки, що свідчать про можливий намір втечі - терміновий продаж майна, одержання документів для виїзду за кордом.
Також апелянт вказує на те, що вилучений пістолет Zoraki-mod 914-s є стартовим пістолетом та його призначення подача сигналу, гучного вистрілу.
Звертає увагу, що в матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу відсутні протоколи допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , але суд першой інстанції в своїй ухвалі посилається на них як на докази причетності ОСОБА_7 до вчи неня інкримінованих йому злочинів.
Судом не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, йому не мас сенсу переховуватись від органів слідства та суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про законність та обґрунтованість цього клопотання.
З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.
Так, при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч.1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Зазначені вимоги закону при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримані в повному обсязі. Слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст.184 КПК України та дійшов висновку, що зазначені у клопотанні слідчого підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовані, вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, розглянув можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, що застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти відповідним ризикам.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Апеляційним переглядом встановлено, що 20 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч.2 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України.
27 березня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України.
З наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, певною мірою підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі та цінності, що мають істотне значення для досудового розслідування, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, взяв до уваги тяжкість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання ж захисника на порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону та права на захист підозрюваного через те, що він розглянув клопотання слідчого, не приділивши увагу тому факту, що в резолютивній частині клопотання слідчий просив суд продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , а також, що до клопотання були надані доповнення, та постановив рішення про обрання цього запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Так, перевіркою наданих судом першої інстанції матеріалів, журналом судового засідання та технічним записом фіксування судового розгляду встановлено, що 28 березня 2020 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 зазначив про те, що у резолютивній частині клопотання допущено описку, що підтверджується постановою слідчого про виправлення описки від 28.03.2020 року, яка міститься в матеріалах, а саме помилково вказано про продовження запобіжного заходу та просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб. З метою надання захиснику та підозрюваному часу для ознайомлення з матеріалами клопотання, судом було відкладено розгляд справи, після чого розгляд клопотання було продовжено. Належним чином відреагував слідчий суддя і на покази свідка ОСОБА_12 , постановивши ухвалу про доручення ДБР України проведення розслідування фактів, викладених у поясненнях останньої. Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання слідчого щодо підозрюваного ОСОБА_12 .
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4