Справа № 161/517/20 Провадження №11-сс/802/60/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний західДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000039 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 15.03.2020 включно, без визначення розміру застави, до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працює, в порядку ст.89 КК України не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 КК України.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на те, що його підзахисний неодноразово викликався слідчим та прокурором для проведення допитів, впізнання, слідчих дій. Стверджує, що показання потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є неповними та нечіткими, що суперечить оголошеній ОСОБА_7 підозрі. Зазначає, що у підозрюваного систематично проводилися санкціоновані обшуки, результати яких не підтвердили причетності першого до вчинених злочинів, і речові докази у нього також вилучені не були. Зауважує, що в умовах СІЗО
ОСОБА_7 постійно потребує медичної допомоги, Крім того, його підзахисний має постійне місце проживання, родину та утриманців. На думку захисника, оголошена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, ризики недоведеними, а наявність у підозрюваного хронічної хвороби дає підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Враховуючи наведене, просить рішення слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
У поданій апеляції захисник ОСОБА_9 вважає ухвалу слідчого судді такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права. Стверджує, що оголошена його підзахисному підозра є необґрунтованою, наявність ризиків є недоведеною. Посилається на те, що старший слідчий ОСОБА_13 досі не провів допит підозрюваного, а до матеріалів провадження не додано пояснень потерпілого. Вказує, що слідчим суддею не виконано вимог ст.206 КПК України щодо захисту прав людини. З огляду на наведене просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, підозрюваного і його захисників, кожен з яких підтримав свою апеляційну скаргу повністю, а апеляційну скаргу колеги частково, та просили скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора, який заперечив доводи апеляції і просив рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Положеннями ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Даних вимог закону слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було дотримано.
На думку суду апеляційної інстанції, продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_7 в порядку ст.89 КК України несудимий, має постійне місце проживання та на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Однак, апеляційний суд вважає, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Дані ризики підтверджуються долученими копіями протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 13.01.2020 та копією рапорту працівника поліції від 10.01.2020, згідно яких невідомі особи цікавились місцем знаходження потерпілого ОСОБА_12 та 10 січня 2020 року погрожували йому фізичною розправою.
Також слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2020 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 4 (чотирьох) місяців для завершення виконання необхідних слідчих та процесуальних дій.
Що стосується посилань сторони захисту, як підстави застосування щодо ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу, на його захворювання, яке хоч і має місце, однак на даний час в матеріалах провадження відсутні фактичні дані, які б підтверджували неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора у зв`язку із його захворюванням чи неможливість надання йому лікування.
Не представлені такі дані суду й стороною захисту.
Тому вказані посилання сторони захисту не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки на час розгляду даної справи апеляційним судом відсутні фактичні дані про неможливість утримання підозрюваного ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора у зв`язку із його захворюванням.
Як убачається із матеріалів провадження 21.11.2019 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
29.12.2019 йому ж оголошено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.187 КК України.
Оголошена ОСОБА_7 підозра обґрунтовується такими доказами: письмовою заявою потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколами за результатами проведених негласних слідчих розшукових дій, протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від потерпілого ОСОБА_12 , його протоколом допиту, висновком судово-медичної експертизи та протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 ..
Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

На переконання суду апеляційної інстанції, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду провадження, які продовжують існувати, та виключить можливість перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню і вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Тому доводи апеляційних скарг сторони захисту, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими, не зменшують доведених прокурором ризиків та можуть слугувати беззаперечними підставами для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді