Справа № 596/196/20
Провадження № 1-кп/596/51/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2020 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин угоду про примирення від 31 січня 2020 року, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000013 від 18 січня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 12 січня 2020 року, приблизно о 13:00 год. перебуваючи в одній із кімнат домогосподарства потерпілого ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , спільно з потерпілим розпивали алкогольні напої. Після чого, потерпілий, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приліг на диван та заснув. Надалі приблизно о 16.00 год. обвинувачений ОСОБА_5 , знаючи, що у тумбочці вказаної кімнати наявний гаманець із грошовими коштами ОСОБА_4 , у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки гаманця із грошовими коштами.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, обвинувачений ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чоловічий гаманець чорного кольору із вмістом грошових коштів ОСОБА_4 в сумі 320 гривень, який знаходився у вищевказаній тумбочці, після чого гаманець викинув в смітник, а грошові кошти витратив на власні потреби.
Внаслідок крадіжки вищевказаних грошових коштів ОСОБА_5 , заподіяв потерпілому ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на суму 320 гривень.
Своїми діями, які виразилися у таємному викраденню чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України. Його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в підготовчому судовому засіданні.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України 31 січня 2020 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн..

На момент підписання угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України) та в касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився з тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення.

Підозрюваний розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України згідно сформульованого обвинувачення, а також з потерпілим ОСОБА_4 підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн..

За таких обставин, суд вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, яка не заперечує щодо затвердження угоди про примирення, прийшов до висновку, що відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 31 січня 2020 року між ним та потерпілим ОСОБА_4 , і узгоджену сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.. Вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини у вчиненні злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання.

Перевіривши угоду на відповідність чинному законодавству, з`ясувавши питання, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 суд вважає, що у суду відсутності підстави для відмови у її затвердженні.

Узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 314 ч.3 п.1, 367-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 січня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 січня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України; зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Гусятинського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1