н/п 1-кс/953/3218/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
21.04.2020р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Заявник до судового засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
В ході досудового розслідування встановлено, що 02.02.2015 до чергової частини Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою звернулась ОСОБА_6 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою її брата ОСОБА_7 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.12.2014 о 15:35 нотаріусом ОСОБА_8 зареєстровано факт продажу ОСОБА_7 вказаної квартири ОСОБА_4 . Разом з цим , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4176-ДМ/14 від 09.01.2015 смерть ОСОБА_7 настала не раніше ніж за 24-36 годин до розтину (розтин проводився з 11:00 27.12.2014), тобто не раніше ніж 23:00 25.12.2014 11:00 26.12.2014.
Також, допитаний в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, у 2000 році він познайомився з ОСОБА_7 та через деякий час почав мешкати в його квартирі. 25.12.2014 ОСОБА_7 у вечірній час доби стало погано і ОСОБА_9 зрозумів, що він помирає, тому 26.12.2014 приблизно о 11.00-12.00 ОСОБА_9 поїхав до свого знайомого ОСОБА_10 попрохати гроші на поховання ОСОБА_7 . ОСОБА_10 погодився дати гроші на поховання та повідомив, що після успадкування ОСОБА_9 вищевказаної квартири за заповітом, складеним у 2013 році, вони продадуть квартиру ОСОБА_7 , на що ОСОБА_9 погодився. Також ОСОБА_10 пояснив, що його співмешканка та чоловік на прізвисько « ОСОБА_11 » будуть допомагати ОСОБА_9 вступити в право успадкування, а також, що ОСОБА_9 повинен віддати «Китайцю» заповіт ОСОБА_7 , що ОСОБА_9 і зробив. 26.12.2014 близько 18.30-19.00 ОСОБА_9 спільно із співмешканкою ОСОБА_10 та чоловіком на прізвисько « ОСОБА_11 » приїхали за адресою: АДРЕСА_2 , де виявили труп ОСОБА_7 , після чого викликали швидку медичну допомогу та працівників міліції. 27.12.2014 ОСОБА_9 , разом із « ОСОБА_12 », ОСОБА_10 та його співмешканкою приїхали до нотаріальної контори на Студентську. Також біля нотаріальної контори вони зустрілись з покупцем, якимось чоловіком циганської зовнішності. У вказаній нотаріальній конторі було укладено договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_7 , підпис останнього, нібито підробив чоловік на прізвисько « ОСОБА_11 », так як коли останній виходив з нотаріальної контори, в руках він тримав документи та повідомив, що все гаразд.
Таким чином до моменту реєстрації договору купівлі-продажу вказаної квартири ОСОБА_7 помер, що унеможливлює його участь у цих цивільно-правових відносинах.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що 21.02.2014 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сьомій державній нотаріальній конторі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у державного нотаріуса ОСОБА_13 , складено заповіт на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сторона обвинувачення вважає, що вищезазначене ставить під сумнів справжність заповіту від імені ОСОБА_7 та договору купівлі-продажу вищевказаної квартири.
Тому у органа досудового розслідування мається достатньо підстав вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на теперішній час перебуває у володіння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , придбана в незаконний спосіб та є предметом вчинення злочину.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2016 р., накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4 , яка на праві договору купівлі-продажу, укладеному 26.12.2014 належить громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони її розпорядження та відчуження.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України , підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Квартира АДРЕСА_1 є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, що набуте внаслідок скоєного кримінального правопорушення та є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 29.08.2016 р. при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештоване майно є речовим доказом матеріальним об`єктом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заявником не доведена необхідність скасування застосованого судом арешту на майно в рамках кримінального провадження, оскільки на думку слідчого судді наявні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Крім того, на даний час по даному кримінальному провадженню проводиться судово-почеркознавча експертизи, без отримання висновків якої неможливо прийняти остаточне рішення по даному кримінальному провадженню, в тому числі про повідомлення про підозру особам, причетним до скоєння вказаного кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1