Справа № 603/193/20
Провадження № 1-кп/603/59/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000018, внесеного 10 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Калуш, Івано-Франківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , непрацюючої, з вищою освітою, неодруженої, громадянки України, раніше судимої вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.10.2019 року за ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України,

за участю:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_3

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 , будучи судимою за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів на шлях виправлення не стала, та повторно вчинила незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів.
Встановлено, що влітку 2019 року у обвинуваченої ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання в лікарських цілях без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на придбання наркотичного засобу, обвинувачена ОСОБА_3 в серпні 2019 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи на присадибній ділянці, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , із рослин коноплі, які росли на вказаній присадибній ділянці за місцем її проживання, та за вирощування яких вона була засуджена вироком Монастириського районного суду від 22 жовтня 2019 року, зібрала листя коноплі, таким чином придбала їх для подальшого використання у власних потребах без мети збуту.
В подальшому, діючи умисно, без відповідного на те дозволу та в порушення вимог ст.ст.2,7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, таблиці І списку №3 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 року, відповідно до яких зберігання конопель фізичним особам без спеціального свідоцтва на право культивування заборонено, обвинувачена ОСОБА_3 в серпні 2019 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) принесла за місцем свого проживання, а саме в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 зібрані листя коноплі та почала зберігати наркотичні речовини для особистого вживання в лікарських цілях без мети збуту.
14 січня 2020 року за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_3 , в житловому будинку з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_2 , було проведено санкціонований обшук, в ході проведення якого виявлено та вилучено суху суміш рослинного походження, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс», маса якого в сухому вигляді становить 790,07 грам.
Маса 790,07 грам наркотичного засобу «канабіс», який придбала та зберігала обвинувачена ОСОБА_3 , відповідно до таблиці 1 Наказу № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» відноситься до великих розмірів.

Окрім цього, не зупиняючись на вчиненому, обвинувачена ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення не стала та продовжила свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
Так, 10 січня 2020 року особа щодо якої було складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №174314 за ст. 44 КУпАП., та якій було відомо про те, що обвинувачена ОСОБА_3 зберігає наркотичні речовини по місцю їхнього спільного проживання повідомила про бажання спробувати дію наркотичної речовини на організм. Під час цієї розмови у обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на незаконний збут наркотичних речовин вищевказаній особі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 січня 2020 року близько 10:00 год. обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в одній з спальних кімнат, маючи в наявності наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс», безоплатно передала особі щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №174314 за ст. 44 КУпАП паперову сірникову коробку з невстановленою кількістю речовини рослинного походження, зеленого кольору, у сухому та подрібненому стані, таким чином збула вищевказаний наркотичний засіб. Частину з переданого наркотичного засобу особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №174314 за ст. 44 КУпАП спожила, а решту в подальшому добровільно видала працівникам поліції.
Згідно висновку експерта речовина, яку безоплатно збула обвинувачена ОСОБА_3 та добровільно видала особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №174314 за ст. 44 КУпАП працівникам поліції є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною вагою у висушеному стані 0,45 г.
Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах, вчинене повторно, та ч.2 ст.307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.
13 березня 2020 року між прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , з однієї сторони, та обвинуваченою ОСОБА_3 з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України. Обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень, зобов`язавшись забезпечити швидке досудове розслідування і судове провадження, сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявленню та припиненню інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні кримінальних правопорушень. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, за ч.2 ст.309 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 3 років, та поклавши обов`язки згідно п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Вирішуючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, давши згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, та тяжким злочином відповідно.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України. При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується позитивно та є вагітною одинокою матір`ю, що має на утриманні чотирьох дітей, в тому числі трьох малолітніх, та у разі застосування до неї покарання у виді позбавлення волі без звільнення від відбування покарання із застосуванням іспитового строку, діти будуть позбавлені батьківського піклування, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину жінкою в стані вагітності, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження зазначеної угоди та призначення узгодженої сторонами угоди про визнання винуватості міри покарання.
Процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз у даному кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: наркотичний засіб «канабіс» масою 790,07 грама, патрони до гладко ствольної рушниці у кількості 19 шт., пластикову пляшку ємкістю 0.5 л., сірникову коробку із наркотичним засобом «канабіс» масою 0,45 грам, гладкоствольну мисливську рушницю моделі «Иж-12» № НОМЕР_1 , у відповідності до ст.100 КПК України слід знищити.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2020 року між прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 10 січня 2020 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309 КК України та ч.2 ст.307 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 березня 2020 року покарання:

-за ч.2 ст.309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 років;

-за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 3 (трьох) років.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні, зокрема:

- 942,06 грн. за проведену експертизу матеріалів, речовин і виробів №2/1-253/20 від 24.02.2020 року;

- 1256,08 грн. за проведену експертизу матеріалів, речовин і виробів №2/1-48/20 від 20.01.2020 року.

Речові докази у даному кримінальному провадженні: наркотичний засіб «канабіс» масою 790,07 грама, патрони до гладкоствольної рушниці у кількості 19 шт., пластикову пляшку ємкістю 0.5 л., сірникову коробку із наркотичним засобом «канабіс» масою 0,45 грам, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, гладкоствольну мисливську рушницю моделі «Иж-12» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в Тернопільському НДЕКЦ - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1