Справа № 297/410/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 07.01.2019 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

06.01.2019 близько 12:30 години ОСОБА_7 , на пішохідній доріжці, поблизу Воздвиженського костелу, який знаходиться за адресою м. Берегове, пл. Ракоці, 3, на ґрунті особистих неприязних відносин з колишньою дружиною ОСОБА_8 наніс останній один удар правовою ногою в область її ноги з справа, від якого ОСОБА_8 попрямувала від нього в протилежний напрямок по пішохідній доріжці. Після чого, ОСОБА_7 , наздогнав потерпілу та наніс їй ще два удари своєю долонею правої руки в область обличчя, від яких остання впала на землю, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин волосяної частини голови, забійні гематоми нижньої третини правого стегна, забій задньої поверхні нижньої третини правого ліктьового суглобу та дисторзія зв`язок шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину не визнав і пояснив, що в останній час між ним та потерпілою ОСОБА_8 , яка є його колишньою дружиною, були часті сварки та конфлікти у зв`язку з розлученням та відвідуванням ним їх спільних дітей, які проживають з ОСОБА_8 .. Так, дійсно в січні 2019 року він зупинився біля римо-католицької церкви, звідки вийшла ОСОБА_8 та між ними виникла словесна перепалка, оскільки він намагався з`ясувати чому він протягом п`яти місяців не може бачити своїх дітей. Тоді, ОСОБА_8 вдарила його і плюнула йому в обличчя. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 заперечив, що він погрожував потерпілій чи вдарив її кулаком, або долонею, оскільки він її та свідка ОСОБА_9 , взагалі, не бив. Тобто, ніяких ударів потерпілій не наносив.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, його вина у викладеному обвинуваченні доведена наступним.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що 06.01.2019 року на угорське Водохреща вона вийшла із римо-католицької церкви із хресним батьком ОСОБА_9 .. Тоді, до неї підбіг обвинувачений ОСОБА_7 і спитав у неї, де діти, на що вона відповідала, що діти знаходяться вдома. Після цього, він почав смикати її за сумку і вимагати, щоб вона показала йому документ, згідно якого він не може бачити своїх дітей, при цьому кричав нецензурною лайкою у зв`язку з чим вона вирішила піти від нього. Однак, ОСОБА_7 пішов за нею та погрожував своїми мукачівськими знайомими, а саме те, що вона додому живою не повернеться. Вона злякалась та підійшла до свого хресного батька, який був на велосипеді, однак обвинувачений продовжувати хапати її за шубу, висловлюватися нецензурною лайкою та копнув її в ногу. На вказані дії вона повернулась і вдарила ОСОБА_7 в обличчя, на що той плюнув у її обличчя, а потім і вдарив в обличчя. Так, вона намагалась захищатись, але він продовжував її бити в обличчя, у зв`язку з чим вона впала на землю. При цьому, її хресний батько ОСОБА_9 намагався її захистити, а саме відтягнув від неї ОСОБА_10 , після чого між ними виникла бійка. Далі, вона подзвонила своєму батьку, та через деякий час прибули працівники поліції. Потерпіла ОСОБА_8 ствердила, що обвинувачений ОСОБА_11 вдарив її декілька разів, в тому числі і долонею рук.

Допитаний свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 06.01.2019 року він із похресницею ОСОБА_8 вийшов із римо-католицької церкви і до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_7 .. Тоді, між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 копнув ногою потерпілу ОСОБА_8 , та вдарив три рази її в обличчя, від чого вона впала на землю. Після цього, він кинув свій велосипед та пішов на допомогу похресниці, в ході чого також отримав удар по обличчю від обвинуваченого.

Крім того, доказами вини у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є наступне.

Згідно висновку експерта № 16 від 22.01.2019 року встановлено, що в лікарні 06.01.2019 року у ОСОБА_8 було встановлено «ЗЧМТ. Струс головну мозку. Забій м`яких тканин волосяної частини голови. Забійні гематоми нижньої третини правого стегна та задньої поверхні нижньої третини правого ліктьового суглобу. Дисторзія зв`язок шиї. Вказані тілесні ушкодження виникли під час дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або в результаті співударяння з тупими предметами та напрямком дії сил перпендикулярно. Місцями прикладання сил являлись місця розташування ушкоджень. Враховуючи локалізацію, взаєморозташування, механізм виникнення та кількість ушкоджень можна зробити висновок, що мало місце не менше трьох контактів з тупими предметами. Ушкодження на тілі потерпілої могли виникнути в результаті нанесення ударів кулаками, або подібними до нього предметами сторонньою особою, не виключено, що одне з ушкоджень встановлених в лікарні могло виникнути в результаті падіння з вертикального положення. Давність ушкоджень по даним медичної документації відповідають періоду 06.01.2019 року, могли виникнути при обставинах та в період вказаний в ухвалі суду.

По степені тяжкості ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, або незначної стійкої втрати працездатності та знаходиться у відповідності з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» (а.с. 64-65).

Вказаний висновок експерта в повній мірі підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар по нозі та наносив удари в обличчя потерпілої ОСОБА_8 ..

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2019 року встановлено, що свідок ОСОБА_9 впізнав особу, яка зображена на фото № 4, та яка 06.01.2019 року наносила тілесні ушкодження ОСОБА_8 , що мало місце в м. Берегове, пл. Ракоці, 3 (а.с. 66-71). Так, згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2019 року на фото № 4 зображений ОСОБА_7 (а.с. 72-73).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2019 року проведеного із свідком ОСОБА_9 вбачається, що 06.01.2019 року відбулась сварка у дворі Воздвиженського костела, який знаходиться з адресою м. Берегове, пл. Ракоці, 3, а вже факт нанесення тілесних ушкоджень на пішохідній доріжці, поблизу даного костелу. В даному дворі відбулась словесна суперечка між колишніми подружжями потерпілою ОСОБА_8 та її колишнім чоловіком ОСОБА_7 .. Під час даної сварки потерпіла намагалась відійти від ОСОБА_11 та уникнути сварки з ним, де попрямувала у глиб даного костела, а саме вийшла до пішохідної доріжки даної площі. Коли потерпіла прямувала вже по пішохідній доріжці поблизу даного костела, ОСОБА_11 йшов в слід за нею, де в подальшому наніс їй один удар своєю правою ногою в область правої ноги ОСОБА_12 .. Після даного удару потерпіла злякалась, та почала вже йти в протилежний напрямок по даній пішохідній доріжці, але ОСОБА_11 знову йшов в слід за нею, де пройшовши, близько 5-10 метрів знову наніс ще два удари своєю долонею правої руки в область обличчя. Від даного удару потерпіла втратила рівновагу, та впала на землю. Після даних ударів він, ОСОБА_9 , відштовхнув ОСОБА_13 від місця, де перебувала потерпіла, щоб останній не продовжував їй наносити тілесні ушкодження (а.с. 74-78).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2019 року проведеного із потерпілою ОСОБА_8 встановлено, що остання показала двір Воздвиженського костела, який знаходиться за адресою м. Берегове, площа Ракоці, 3, де відбулась словесна суперечка між ними, потерпілою ОСОБА_8 та її колишнім чоловіком ОСОБА_14 .. Під час даної сварки потерпіла намагалась відійти від ОСОБА_11 та уникнути сварки з ним, де попрямувала у глиб даного костела. Коли потерпіла прямувала в глиб даного костела, остання показала як саме отримала перший удар від ОСОБА_11 , даний удар відбувся в її праву ногу. Після даного удару потерпіла обернулась обличчям до ОСОБА_11 , де знову почалась сварка між ними. Під час сварки останні перемістились вже з двору даного костела на пішохідну ділянку площі Ракоці, де під час сварки, ОСОБА_11 наніс ще один удар своєю долонею правої руки в область обличчя. Після чого, через декілька секунда прослідував ще один (третій) удар від ОСОБА_11 в область обличчя, від якого вона впала на землю і на декілька секунд втратила свідомість. Прийшовши до свідомості, перебуваючи на землі в лежачому положенні, потерпіла побачила, що її хрещений батько ОСОБА_9 , відштовхнув ОСОБА_11 від місця, де вона перебувала, щоб останній не продовжував їй наносити тілесні ушкодження (а.с. 79-85).

Так, суд вважає, що усне клопотання захисника щодо визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2019 року із потерпілою ОСОБА_8 недопустимим у зв`язку з проведенням останнього без участі підозрюваного та його захисника, є необґрунтованим.

Так, частиною 3 статті 240 КПК України передбачено, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Так, слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_8 був проведений 29.01.2019 року, а із Реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 датоване 31.01.2019 року.

У зв`язку з наведеним, оскільки на момент проведення вказаного слідчого експерименту не було пред`явлено підозру у вказаному кримінальному провадженні, тому клопотання захисника про визнання протоколу недопустимим є безпідставним, оскільки на час його проведення підозра ОСОБА_7 не була пред`явлена.

Крім того, письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про доручення органу досудового розслідування провести слідчу (розшукову) дію є необґрунтованим зважаючи на наступне (а.с. 127-129).

Так, клопотання заявлене обвинуваченим з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин відповідного кримінального правопорушення, а саме яким чином відбувався конфлікт між потерпілою ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_7 06.01.2019 року і як останній заподіяв потерпілій тілесні ушкодження.

Дослідив вказане клопотання суд приходить до висновку, що воно також є необґрунтованим, оскільки не вказано конкретно, які дії, проведені під час слідчого експерименту, слід перевірити, так в клопотанні зазначено лише загальне формулювання, про необхідність перевірити як обвинувачений заподіяв потерпілій тілесні ушкодження.

Згідно до ч. 4 ст. 333 КПК України під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Так, згідно ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Так, в судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_8 так і обвинувачений ОСОБА_7 детально розповіли кожний свою версію конфлікту та заподіяння тілесних ушкоджень в ході даного конфлікту.

При цьому, слідчий експеримент з потерпілою вже проводився під час досудового розслідування, обвинуваченим або захисником не було доведено необхідність перевірки обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження і вони не могли бути встановлені або перевірені іншим шляхом, тому суд вважає, що повторного виконання слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 проводити немає необхідності, у зв`язку з чим в задоволенні письмового клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 судом було відмовлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, «середній» рівень ризику вчинення повторного правопорушення та «середній» рівень ризику небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (а.с. 109-111).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с. 86), по місцю проживання до адміністративної відповідальності адміністративною комісією міської ради не притягався, від мешканців міста та сусідів скарг та нарікань до міської ради на нього не надходило (а.с. 89), згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (а.с. 109-111).

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с. 86), по місцю проживання до адміністративної відповідальності адміністративною комісією міської ради не притягався, від мешканців міста та сусідів скарг та нарікань до міської ради на нього не надходило (а.с. 89), згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високу небезпеку для суспільства (а.с. 109-111), однак ту обставину у справі про поведінку обвинуваченого, що потерпіла ОСОБА_8 намагалась припинити конфлікт своїми діями, а саме хотіла залишити місце конфлікту, і не допустити спричинення їй тілесних ушкоджень,та те, що намагання свідка ОСОБА_9 припинити кримінальне правопорушення не допомогли зупинити дії обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме вчинення кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 160 (сто шістдесяти) годин громадських робіт.
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1