Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
17 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

слідчого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0002692, на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 27 травня 2020 року о 02.50 год, шляхом пошкодження метало-пластикового ролета вхідних дверей та віджиму дверей експрес-магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, незаконно проник до приміщення, звідки із шухляди столу викрав грошові кошти в сумі 1660 грн, належні ФОП ОСОБА_9 , та грошові кошти в сумі 6880 грн, належні ТзОВ Оланд Груп, про що 27 травня 2020 року йому оголошено ( а. с. 20-23).

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_6 , в якого відсутні міцні соціальні зв`язки і щодо якого на розгляді в Рівненському міському суді перебуває кримінальне провадження за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, а тому обраний судом запобіжний захід, на її думку, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Доводить, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо залишення ухвали без зміни, пояснення слідчої, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

В апеляційній скарзі прокурора йдеться про тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що йому загрожує, наявність на розгляді в міському суді іншого кримінального провадження щодо нього, й можливість підозрюваного переховуватися від досудового розслідування, суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в нього відсутні стримуючі фактори від продовження злочинної діяльності.
Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
Як під час розгляду клопотання, так і при апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та родину, а тому твердження прокурора в апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції про те, що підозрюваний ОСОБА_6 повинен утримуватися під вартою, оскільки у нього відсутні стримуючі чинники особистісно-соціального характеру, не є переконливими.

Не наведено прокурором і будь-яких даних про перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином, як і доказів не забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування.
При апеляційному розгляді апелянт та слідча підтвердили, що ОСОБА_6 з`являється на всі виклики слідчого і не порушує умов цілодобового домашнього арешту та покладених на нього слідчим суддею обов`язків, що було предметом численних перевірок за місцем знаходження ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1 . 18.06.2020 року