УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000829 від 25.02.2014 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000829 від 25.02.2014 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Слідчим управлінням Головного управляння Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000829 від 25.02.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1, 2 ст.364-1, ч.3 ст.365-2 КК України, та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що 10.06.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 , та фактично використовується ОСОБА_8 та вилучено: готівкові кошти в сумі 347 000 (триста сорок сім тисяч) гривень купюрами номіналом по 500 гривень в кількості 694 штуки; готівкові кошти в сумі 6 050 (шість тисяч п`ятдесят) Євро купюрами номіналом по 100 Євро 35 штук, купюри номіналом по 50 Євро 51 штука; готівкові кошти в сумі 1 631 (одна тисяча шістсот тридцять один) долар США купюрами номіналом по 100 доларів США 15 штук, купюри номіналом по 20 доларів США 6 штук, купюра номіналом 10 доларів США 1 штука, купюра номіналом 1 долар США 1 штука.

Постановою прокурора від 10.06.2020 року вищезазначене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000829.

З метою збереження речових доказів, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, в зв`язку з чим прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що крім ОСОБА_6 , жодній особі на момент розгляду клопотання про підозру не повідомлено.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував з приводу клопотання, мотивуючи свою позицію необґрунтованістю вилученого майна ознакам речових доказів. Також зазначив, що прокурором не доведено, що вилучені речі - грошові кошти належать ОСОБА_9 , оскільки квартира, де проводився обшук, на праві власності належить ОСОБА_7 , яка є власником грошових коштів та має відповідні доходи, що підтверджується документально. При цьому прокурором взагалі не доведено значення вилученого майна як речового доказу у кримінальному провадженні, а також особі власнику майна про підозру не повідомлено. З урахуванням викладеного, вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Слідчим управлінням Головного управляння Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000829 від 25.02.2014 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Доводи прокурора щодо накладення арешту на майно, вилученого 10.06.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 , та фактично використовується ОСОБА_8 , слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки прокурором ані у клопотанні про накладення арешту, ані у постанові про визнання речовими доказами, не доведено, за якими саме ознаками вказане майно, а саме грошові кошти, віднесено до речових доказів у вищевказаному кримінальному провадженні. Отже виникають сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту саме з метою відшкодування шкоди в кримінальному провадженні, оскільки на даному етапі кримінального провадження цивільний позов не заявлений, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки власником вказаного майна не є підозрювана ОСОБА_6 , іншим особам у даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги, що прокурором не доведено, що зазначене вилучене майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України у кримінальному провадженні №0000829, та, як наслідок, може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, в зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131,132,170173, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000829 від 25.02.2014 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя