Справа № 991/1319/19
Провадження №11-сс/991/266/19
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2019 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

апелянта: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 грудня 2019 року про повернення його скарги від 30 жовтня 2019 року за вихідним №3461/30 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Зміст оскаржуваного рішення.
1.1. 09.12.2019 слідчий суддя постановив ухвалу, якою повернув ОСОБА_5 скаргу на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, нібито вчинене ОСОБА_7 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

1.2. Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що ст. ст. 364, 368 Кримінального кодексу України (далі КК), які містяться в переліку корупційних злочинів, підсудні Вищому антикорупційному суду лише за наявності хоча б однієї з умов, встановлених п. п. 1-3 ч. 5 ст.216 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Наявності таких умов у цьому випадку слідчий суддя не встановив, оскільки вказаний ОСОБА_5 суб`єкт кримінальних правопорушень ( ОСОБА_7 ) не відповідає вимогам, передбаченим п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

ІI. Вимоги і доводи апеляційної скарги.
2.1. У своїй апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді від 13.12.2019 ОСОБА_5 просив колегію суддів її скасувати та зобов`язати Вищий антикорупційний суд розглянути подану ним скаргу.

2.2. Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що:

(1) у заяві про вчинене кримінальне правопорушення він самостійно кваліфікував протиправні дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК, із яких ст. ст. 364, 368 КК підслідні НАБУ;

(2) керівник Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_6 порушив вимоги ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК, однак при розгляді скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, слідчим суддею не були з`ясовані зазначені у заяві фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, не досліджені матеріали заяви, надані до неї докази, та формально прийнято рішення про повернення скарги.

3) оскаржувана ухвала слідчого судді порушує його право на доступ до правосуддя.

ІII. Позиція учасників провадження.
3.1. Апелянт ОСОБА_5 , присутній у судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримав з мотивів, зазначених у скарзі. Зазначив, що в цій справі інша колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду вже приймала рішення, яке слідчий суддя не виконав.

3.2. Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , на судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду провадження не надіслав.

IV. Обставини, встановлені колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, думку апелянта ОСОБА_5 , вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені доводи, колегія суддів встановила наступне.

4.1. 22.10.2019 ОСОБА_5 звернувся до керівника Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_6 із заявою про вчинення головою Дільничної виборчої комісії №800872 з виборів народних депутатів України ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК. Зазначав, що ОСОБА_7 21.07.2019 завдано йому матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 1 000 000,00 грн. (а. с. 5-10, 81-86).

4.2. Оскільки після спливу 24 годин із моменту подання заяви, витяг із ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки йому не було надано, ОСОБА_5 30.10.2019 подав слідчому судді Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР (а. с. 1-4, 77-80).

4.3. Ухвалою від 14.11.2019 слідчий суддя повернув скаргу ОСОБА_5 , оскільки вона не підсудна Вищому антикорупційному суду (а. с. 17-18).

4.4. Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_5 18.11.2019 звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (а. с. 20-26).

4.5. Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду ухвалою від 21.11.2019 задовольнила його апеляційну скаргу, ухвалу слідчого судді від 14.11.2019 скасувала, а матеріали за скаргою повернула до Вищого антикорупційного суду для розгляду (а. с. 56-57).

4.6. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.12.2019 ОСОБА_5 повторно повернуто скаргу у зв`язку з непідсудністю цьому суду (а. с. 61-63).

4.7. 13.12.2019 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді від 09.12.2019 (а. с. 65-73).

4.8. 16.12.2019 матеріали скарги були передані головуючому судді ОСОБА_1 (а. с. 95).

V. Мотиви і висновки колегії суддів.
5.1. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Із доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 зазначено про вчинення головою Дільничної виборчої комісії №800872 з виборів народних депутатів України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 157, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК (а. с. 5-10, 81-86).

Предметна підсудність Вищого антикорупційного суду визначається ст. 33-1 КПК, а з 22.09.2019 ст. 33-1 КПК з урахуванням положень п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у редакції Закону України № 100-IX від 18.09.2019.

Статті 364, 368 КК хоч і входять до переліку корупційних злочинів, які підсудні Вищому антикорупційному суду, але лише за наявності хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

Однак, як правильно зазначив слідчий суддя, наявність таких умов у цьому випадку відсутня, оскільки вказаний заявником суб`єкт кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не відповідає вимогам, передбаченим п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

Так, серед посад, наведених у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК, посада голови дільничної виборчої комісії відсутня.

Крім того, всупереч п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК із заяви про вчинення кримінального правопорушення не вбачається, що йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу із наявністю предмету злочину чи завданням заявнику шкоди в розмірі, який в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 21.07.2019. Адже, в заяві про вчинення кримінального правопорушення вказувалося про завдання ОСОБА_5 шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. Водночас п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 21.07.2019, виходячи із вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становить 1 003 500,00 грн.
Також, у заяві ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення не йшлося і про вчинення злочинів, передбачених ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК, щодо службової особи, визначеної у ч. 4 ст. 18 КК чи у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК, що, з огляду на п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК, виключає можливість розгляду поданої скарги слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Щодо посилань ОСОБА_5 на наявність невиконаної ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суд від 21.11.2019 в обґрунтування неправомірності дій слідчого судді при прийнятті оскаржуваної ухвали від 09.12.2019 колегія суддів зазначає наступне.

21.11.2019 зазначеною ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ухвалу слідчого судді від 14.11.2019 про повернення скарги скасовано, а матеріали за скаргою ОСОБА_5 повернуті до Вищого антикорупційного суду для розгляду в порядку, передбаченому ст. ст. 306, 307 КПК. Вказане судове рішення від 21.11.2019 набрало законної сили того ж дня, а матеріали скарги на його виконання були передані слідчому судді, що свідчить про виконання даної ухвали.

Відносно виконання слідчим суддею зазначених в ухвалі суду апеляційної інстанції дій щодо розгляду вищевказаної скарги від 30.10.2019 в порядку, передбаченому ст. ст. 306, 307 КПК України, колегія суддів зазначає, що отримуючи матеріали скарги для розгляду, в тому числі після скасування судового рішення про повернення скарги, за вимогами чинного законодавства слідчий суддя зобов`язаний встановити дотримання при поданні скарги вимог ст. ст. 303, 304 КПК. Така процедура є обов`язковою для кожного випадку отримання слідчим суддею скарг в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування і не може бути в жодному випадку не вчинена суддею, навіть на виконання зазначених судом апеляційної інстанції дій щодо розгляду скарги в порядку, передбаченому ст. ст. 306, 307 КПК. При цьому скасування ухвали слідчого судді про повернення скарги без розгляду не передбачає можливості встановлювати судом апеляційної інстанції обов`язку слідчому судді розглядати відповідну скаргу за ст. ст. 306, 307 КПК без попереднього виконання вимог ст. ст. 303, 304 КПК.

Відтак, слідчий суддя після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення скарги, у відповідності з вимогами чинного кримінального процесуального закону, встановивши підстави для повернення скарги заявникові через її непідсудність Вищому антикорупційному суду, правомірно прийняв оскаржуване рішення від 09.12.2019, яке в свою чергу в жодному випадку не може свідчити про невиконання судового рішення від 21.11.2019. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), за якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Термін «суд, встановлений законом» з урахуванням практики ЄСПЛ, поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Так, в п. 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine) від 20.07.2006 ЄСПЛ зазначив: «У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». За таких обставин колегія суддів вважає що, слідчий суддя вірно дійшов висновків щодо повернення скарги скаржнику. Також колегія суддів зауважує, що висновки, зроблені Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 21.11.2019, які стосувалися перегляду ухвали слідчого судді від 14.11.2019 про повернення скарги ОСОБА_5 заявникові, а не оскаржуваної ухвали, не мають преюдиційного значення для колегії суддів під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 09.12.2019.

Поруч з наведеним, колегія суддів враховує, що саме слідчого суддю КПК наділяє повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду. Із наведеного вбачається, що процесуальний закон зобов`язує слідчих суддів визначати підсудність поданих їм клопотань, заяв та скарг, із огляду зокрема й на те, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Слід відзначити, що у випадку, якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. А скарга не відповідає вимогам закону, якщо: 1) її подала особа, яка не має права подавати скаргу (за винятком випадків, коли скарга підписана уповноваженим представником); 2) вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 у поєднанні із ч. 5 ст. 216 та ст. 33-1 КПК); 3) її подано після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК, і особа не заявила клопотання про його поновлення або слідчий суддя не знайшов підстав для його поновлення.

Отже, так як у відповідності до КПК слідчі судді здійснюють розгляд тільки тих справ, скарг чи клопотань, які їм підсудні, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_8 обґрунтовано повернута особі, яка її подала, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК.

Разом з тим, наведене не позбавляє права ОСОБА_5 звернутися із скаргою до слідчого судді місцевого суду за належною підсудністю, а тому, колегія суддів апеляційного суду не вбачає порушень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке б могло виявитися в обмеженні права заявника на доступ до суду. Адже, структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики ЄСПЛ стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

5.2. Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

5.3. Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 33-1, 216, 304, 306, 404, 405, 407, 419, 422, 532, п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 грудня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3