Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/4806/604/19, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29. 11. 2019.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, на строк два місяці з дня проголошення ухвали, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден, Німеччина, мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , інженера будівельника управління капітального будівництва Закарпатської обласної державної адміністрації, українця, громадянинаУкраїни, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України.
Цією ж ухвалою ОСОБА_6 заборонено залишати місце проживання в нічний час доби в період з 22 год. по 07 год. ранку та у відповідності до ч. 5 ст. 194 покладено на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що інженер-будівельник управління капітального будівництва Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 став на шлях вчинення умисних злочинів проти власності, у сфері службової і господарської діяльності та у грудні 2017 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з директором ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» ОСОБА_9 , як співвиконавці заволоділи бюджетними коштами на загальну суму 56 878,00 грн., за наступних обставин.

-2-

ОСОБА_9 обіймаючи посаду директора ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у протиправному збагаченні, з метою незаконного заволодіння та безоплатне обернення на користь очолюваного ним товариства, 03.10.2017 від імені ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» уклав з головним лікарем Обласної психіатричної лікарні м. Берегово ОСОБА_10 договір підряду № 305БМР по виконанню робіт по проекту: «Реконструкція теплопостачання та гарячого водопостачання обласної психіатричної лікарні в с. Чікош, Берегівського району», відповідно до умов якого ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» взяло на себе зобов`язання виконати роботи по реконструкції теплопостачання та гарячого водопостачання обласної психіатричної лікарні в с. Чікош, Берегівського району за ціною 1 368 413,00 грн..
В подальшому, ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, в попередній злочинній змові з інженером-будівельником управління капітального будівництва Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 , якого призначено згідно наказу управління капітального будівництва Закарпатської обласної державної адміністрації №32 від 28.09.2017 відповідальним за ведення технічного нагляду при проведенні робіт на об`єкті «Реконструкція теплопостачання та гарячого водопостачання обласної психіатричної лікарні в с. Чікош, Берегівського району», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 28.12.2017 склали акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №3 за грудень 2017 року по об`єкту: «Реконструкції теплопостачання та гарячого водопостачання обласної психіатричної лікарні в с. Чікош, Берегівського району», в який умисно внесли неправдиві відомості, тобто обсяги робіт та витрати по реконструкції, які фактично не були виконані, а саме: «Улаштування піщаної основи під трубопроводи», який завірив своїм підписом і печаткою ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція», після чого 30.12. 2017 склали акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №3.2 за грудень 2017 року в який умисно внесли неправдиві відомості, тобто обсяги робіт та витрати по реконструкції, які фактично не були виконані, а саме: «Укладання трубопроводів з поліетиленових труб з гідравлічним випробуванням, зовнішній діаметр 63 мм. та укладання трубопроводів з поліетиленових труб з гідравлічним випробуванням, зовнішній діаметр 50 мм.», які завірили своїми підписами і печатками, чим засвідчили, що ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» начебто у грудні 2017 року виконало будівельні роботи по об`єкту: «Реконструкція теплопостачання та гарячого водопостачання обласної психіатричної лікарні в с. Чікош, Берегівського району» відповідно до проектно-кошторисної документації на загальну суму 1 363 131,00 грн., хоча відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №800/801/18-26 від 25.06.2018 вартість включених в Акти приймання виконаних будівельних робіт по об`єкту: «Реконструкція теплопостачання та гарячого водопостачання обласної психіатричної лікарні в с. Чікош, Берегівського району», але не підтверджених проведеним оглядом згідно протоколу огляду та фото-відеофіксації становить 56 878,00 грн..
На підставі складених ОСОБА_9 фіктивних документів, управлінням ДКС України в Берегівському районі перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «ПБК «Закарпатреконструкція» гроші кошти як оплата послуг за виконані будівельні роботи.
Отже, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , шляхом зловживання своїм службовим становищем та внесення до офіційних документів неправдивих відомостей, заволоділи бюджетними коштами на загальну суму 56 878,00 грн..
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.191 та ч.2 ст.27, ч.1 ст. 366 КК України.

-3-

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам вчинення підозрюваним проб переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищення або спотворення будь-якої із речей та документів, які мають істотне значення длявстановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні; незаконного впливу підозрюваним на свідків, інших підозрюваних, експерта та можливих очевидців скоєних правопорушень.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч.2 ст.27, ч.1 ст. 366 КК України. Також слідчий судя зазначив, що оцінивши доводи прокурора та слідчого про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення дії щодо знищення речових доказів та інших речей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливу на свідків, які дають викривальні показання, перешкоджання встановленню інших осіб, які причетні до вчинення даного кримінального правопорушення та свідків даної події, чи іншим способом перешкоджання кримінальному провадженню, встановив, що їх можливе настання прокурором та слідчим жодним доказом не доведено. При цьому слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 було оголошено попередню підозру ще 04.11.2019у, і з того часу ОСОБА_6 не намагався ухилитися від органу досудового слідства чи вчинити інші дії спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування. Також слідчий суддя констатував, що слідчим та прокурором не надано даних щодо ухилення та перешкоджання, або впливу на свідків з боку ОСОБА_6 . З врахуванням сукупності викладених висновків та характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, на утриманні двох неповнолітніх дітей, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29.11.2019 та постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу. В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує про незаконність ухвали слідчого судді та її постановлення із грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про безпідставність висновку слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 жодним чином не перешкоджав встановленню істини у кримінальному провадженні, не дивлячись на те, що відомості про злочин були внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 16.01.2018, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 04. 11. 2019, а з клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий звернувся 29. 11. 2019, тобто майже через два роки після внесення

-4-

відомостей в Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вказує також про відсутність у матеріалах клопотання достатніх даних для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки наявний у матеріалах висновок судової будівельно-технічної експертизи №800/801/18-26 від 25.06.2018 грунтується лише на поверхневому дослідженні вартості робіт згідно Актів ф.№КБ-3,№КБ-2в, без дослідження та врахування інших факторів, які мають значення для відповідних розрахунків. На його думку, зазначені обставини свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, промову прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З ухвали вбачається, що слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000030 від 15.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України.

04.11.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 29.11.2019 за клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - домашній арешт в певний період доби строком два місяці.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи

-5-

доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Із ухвали вбачається, що слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч.2 ст. 27, ч.1 ст.366 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 08 (восьми) років та характеризуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце реєстрації та проживання, у зв`язку з чим дійшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, оскільки врахував як наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і відповідно до ст. 12 КК України, - тяжкого та обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст.194 КПК України.

Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші наведені захисником ОСОБА_7 доводи в апеляційній скарзі не спростовують визнані доведеними вказані вище ризики.

Крім того, відповідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України, на переконання колегії суддів, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цих злочинів на момент вручення були наявними.

-6-

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому не є слушними доводи захисника ОСОБА_7 в цій частині.

Відтак, колегія суддів вважає несвоєчасними доводи захисника ОСОБА_7 щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки на цій стадії судового розгляду, суд не вправі давати таким доказам оцінку.

Таким чином, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин.

На думку колегії суддів, слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою такою, що відповідає вимогам ст. 196 КПК України і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2019 про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: