ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10 лютого 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Липкани, Бричанського району, Республіки Молдова, молдованина, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.08.2019 року за ч. 2 ст. 389 КК України на 1 (один) місяць, 15 (п`ятнадцять) днів арешту;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року було задоволено клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто по 10 квітня 2020 року 12 год. 35хв..

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 42040 (сорок дві тис. сорок ) грн.

При прийняті такого рішення суд врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання на строк понад три роки. Окрім того, обвинувачений систематично не з`являвся в судові Провадження №11-кп/822/169/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.1 ст. 263 КК України Доповідач: ОСОБА_1
ЄУН №725/6135/19
засідання, не повідомляючи поважність причин своєї неявки, у зв`язку з чим до нього було застосовано привід, а згодом надано дозвіл на його затримання. Також, суддею було ураховано, що на розгляді в Шевченківському суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У відповідності до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , він не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не навчається, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вище вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні запобіжного заходу.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною. Вказує, що пред`явлене йому обвинувачення є безпідставним, а в його діях відсутній склад інкримінованого йому злочину. Суд належним чином не урахував висновок балістичної експертизи, яка на його думку, виправдовує його у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст ухвали судді та доводи апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши наявні документи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо застосування запобіжного заходу мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Про їх існування свідчать такі обставини, як систематичне нез`явлення в судові засідання, неповідомлення про поважність причин своєї неявки, неодноразове невиконання приводу та надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , неодноразова судимість обвинуваченого та наявність на розгляді в Шевченківському суді м. Чернівці кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Дотримуючись вимог ст. 196 КПК України, щодо обґрунтування неможливості запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, здійснив дії спрямовані на переховування від суду, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за обставин викладених в ухвалі суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим, умотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, застосування інших запобіжних заходів є недоцільним.

Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та ряд важких захворювань, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого про його невинуватість, наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, а також відсутності належних доказів для винесення відносно нього обвинувального вироку, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Рішенням №4-р/2019 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, обрання, зміни, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, із зазначених вимог процесуального закону, вбачається, що апеляційний суд на стадії перегляду рішення районного суду щодо обрання запобіжного заходу (продовження строку тримання обвинуваченого під вартою) на стадії судового розгляду, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки оцінка цим доказам надається судом першої інстанції за результатами судового розгляду та ухвалені вироку, або судом за результатами апеляційного перегляду рішення районного суду.

За таких обставин, доводи обвинуваченого про його невинуватість, наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, а також відсутності належних доказів для винесення відносно нього обвинувального вироку тощо, є безпідставними.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин не вбачається безумовних підстав для скасування ухвали судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:

________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3