Дата документу 22.06.2020 Справа № 937/2766/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/695/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/2766/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його скарги на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного 04 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року, посилаючись на те, що судове засідання було проведено в режимі відеоконференції, при цьому, він не був присутній ані при оголошенні резолютивної частини ухвали, ані при оголошенні її повного тексту, дата якого йому була не відома, а копію ухвали отримав лише 25 травня 2020 року.

Після поновлення строку на апеляційне оскарження, просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року та постанову слідчого СВ СУ ТУ ДБР ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 000402 від 04 березня 2020 року та повернути матеріали даного кримінального провадження до ТУ ДБР м. Мелітополя для подальшого розслідування.

На думку ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту його апеляційної скарги, досудове розслідування було проведено неповно та необ?єктивно, слідчий ОСОБА_8 при ухваленні постанови про закриття кримінального провадження від 30 березня 2020 року не надав належної оцінки зібраним доказам та не виконав вимоги кримінального процесуального законодавства, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 або п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а слідчий суддя, у свою чергу, не перевірив законність прийнятої слідчим постанови та ухвалив незаконне рішення, а саме:

-слідчий суддя ОСОБА_9 був допитаний лише як свідок, його показання не мають документального підтвердження, а протокол допиту не містить дати, що свідчить про вчинення слідчим ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України;

-оскільки слідчий ОСОБА_8 не дослідив, чому період з моменту подачи 23 вересня 2019 року заяви про вчинення злочину до внесення 04 березня 2020 року відомостей до ЄРДР є великим, то він сам вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України;

-слідчий ОСОБА_8 не допитав його як потерпілого, отже, порушив вимоги ст. 55, 56 КПК України;

-він не звертався до слідчої ОСОБА_10 із заявами про залучення його в якості потерпілого, як зазначив слідчий ОСОБА_8 , що є злочином, передбаченим ч. 1 ст. 366 КК України;

-він не був допитаний слідчим ОСОБА_8 в жодному статусі;

-слідча ОСОБА_10 вела суд в оману з приводу існування заяв про визнання його потерпілим, хоча такі заяви відсутні, що є внесенням у документ завідомо недостовірних відомостей;

-слідчий ОСОБА_8 зробив недостовірний висновок щодо відсутності об`єктивних даних про факт вчинення суддею ОСОБА_9 кримінального правопорушення;

-частина 5 ст. 55 КПК України не має до нього жодного відношення, при цьому слідчими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не надані документальні докази з приводу того, що йому не завдано моральної шкоди;

-слідчий ОСОБА_8 не спростував жодного наданого ним доказу щодо злочинних дій слідчої ОСОБА_10 та слідчого судді ОСОБА_9 при винесенні постанови про відмову у визнанні його потерпілим, що є злочином, передбаченим ч. 1 ст. 366 КК України;

-посилання слідчого ОСОБА_8 на пункти 1, 2, 4 ч. 1 ст. 284 КПК України є помилковим, оскільки ця стаття стосується юридичних осіб, хоча слідча ОСОБА_10 є посадовою особою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги, вона була подана апелянтом ОСОБА_7 до Запорізького апеляційного суду 30 травня 2020 року.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 17 січня 2017року у справі «Куликов та інші проти України», у випадку, коли суд публічно проголосив резолютивну частину остаточного рішення та надав коротке усне пояснення його причин, а заявник лише згодом отримав можливість ознайомитись з письмовим обґрунтуванням такого рішення, саме ця остання дата вважається початком перебігу строку.

Враховуючи вищевказане положення, а також те, що 04 травня 2020 року було оголошено резолютивну частину оскаржуваної ухвали, при оголошенні її повного тексту заявник присутній не був, копію цієї ухвали було йому надіслано 08 травня 2020 року та отримано ОСОБА_7 25 травня 2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущений не був, тому не потребує вирішення питання щодо його поновлення.
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення Глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обсяг відомостей та фактів, які належить перевірити, які, за їх переконанням, будуть достатніми для прийняття вмотивованого рішення.

Однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України).

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованим, а досудове розслідування проведено всебічно, повно і об`єктивно з дослідженням всіх обставин справи та оцінки зібраних доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Третім слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Мелітополі, 04 березня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 23 вересня 2019 року щодо внесення завідомо недостовірних відомостей в ухвалу № 320/6132/19 суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_9 .

25 березня 2020 року постановою слідчого заявнику ОСОБА_7 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000402.

30 березня 2020 року слідчим Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000402 від 04 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у задоволенні якої останньому було відмовлено, з огляду на таке.

Так, у ході досудового розслідування було допитано в якості свідка суддю Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_9 , досліджена ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_9 № 320/6132/19 від 19.08.2019 року. ОСОБА_7 не допитувався слідчим в якості потерпілого, оскільки постановою слідчого ОСОБА_7 було відмовлено у визнанні потерпілим у даному кримінальному провадженні.

За результатами проведеного досудового розслідування слідчим було зроблено висновок про те, що під час досудового розслідування в діях судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_9 не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийняте рішення про закриття кримінального провадження № 0000402.

Під час судового розгляду провадження слідчий суддя, у свою чергу, перевірив доводи, наведені ОСОБА_7 у скарзі, та надав їм правильної оцінки, встановивши, що досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного 30 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402, проведено належну перевірку обставин, про які вказує ОСОБА_7 у своїй скарзі.

Отже, перевіряючи законність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, дослідивши доводи скарги та матеріали провадження, дотримався вимог кримінального процесуального закону, виклавши у рішенні наведені мотиви прийнятого рішення, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що висновок слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_8 про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження, внесеного 04 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є обґрунтованим.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 не зміг пояснити, в чому саме полягає внесення суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області завідомо недостовірних відомостей в судове рішення.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_7 в апеляційній скарзі наведені й інші абстрактні твердження, які колегія суддів вважає несуттєвими для цілей вирішення цієї скарги. Із цього приводу Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (пункт 29 рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A; пункт 58 рішення у справі Серявін та інші проти України, заява № 4909/04).

За зазначених вище обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження та ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його скарги на постанову слідчого Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного 04 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: