ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/455/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/513/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07.02.2020 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113, внесеного до ЄРДР 05.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Ізюмського районного суду Харківської області від 07.02.2020 клопотання старшого слідчого Ізюмського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_8 задоволено.
В межах кримінального провадження №0000113 від 05.02.2020 накладено арешт на майно, яке належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , виданого Ізюмським МРЕВ 03.03.2001, ОСОБА_9 , яке перебувало у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонту, відчуження, продажу та керування, а саме на: автомобіль марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1993 року випуску, в якому знаходиться пісок та три лопати.
Місце зберігання автомобіля марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1993 року випуску, в якому знаходиться пісок та три лопати, згідно пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 визначено на території Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, місто Ізюм, провулок Георгіївський, 2.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, володілець майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07.02.2020 скасувати; постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про арешт майна відмовити, закрити кримінальне провадження.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що незважаючи його пояснення у судовому засіданні, фактичні обставини, слідчим суддею накладено арешт на автомобіль, пісок та три лопати. Пояснення власника автомобіля також не прийнято до уваги.
Більш того, слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено обставин крадіжки, кількість нібито вкраденого та його вартість, тобто вчинене ним правопорушення та завдана шкода є не встановленими.
ОСОБА_7 зазначав, що його зупинили працівники поліції з метою перевірки документів. Оскільки на автомобіль не було документів технічного огляду, його доставили до відділу поліції, де було складено постанову серія БАА № 417358 про накладення штрафу у розмірі 340 грн за частиною 3 статті 121 КУпАП, який був сплачений ним згідно квитанції Приватбанк від 10.02.2020.
Вважав, що слідчим та прокурором не доведено необхідності арешту майна, однак судом не відмовлено слідчому у задоволенні клопотання за вказаних вище обставин.
Зазначав, що його статусу не визначено, підозри/обвинувачення не повідомлялося, та він так і не зрозумів, які дії ним були вчинені, та яка шкода і кому була завдана, окрім як відсутність документів ТО автомобіля. Більше того, три лопати, на які накладено судом арешт, взагалі відсутні, а автомобіль без належного вилучення взагалі до розгляду справи у суді два дні знаходився біля відділу поліції, де і знаходиться на час подання апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегією суддів приходить до наступного.
З судових матеріалів вбачається, що Ізюмським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 05.02.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.
Відомості до ЄРДР внесено за фактом того, що 05.02.2020 до чергової частини Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що біля лісу по вул. Шмідта в м. Ізюм Харківської області, невстановлені особи копають пісок.
З протоколу огляду місця події від 05.02.2020, який проводився на ділянці місцевості, розташованої на перехресті вулиць Шмідта та Правди в м. Ізюм Харківської області, вбачається, що зазначеною адресою знаходився автомобіль «ЗИЛ 43317», р.н. НОМЕР_2 , зеленого кольору. В ході огляду вказаного автомобіля виявлено, що в причепі знаходиться пісок та три лопати. Причеп заповнений піском до бортів.
Звертаючись з клопотання про арешт майна, слідчий вважав, що вилучене майно є об`єктами кримінально-протиправних дій посягання, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до статті 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для арешту майна з врахуванням, що майно, про арешт якого заявлено клопотання, є речовими доказами по кримінальному провадженню, мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема, забезпечення можливості використання його я к доказу про обставини вчинення злочину. Крім цього, слідчий суддя вбачав наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому знаходиться пісок та три лопати, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, є речовими доказами злочину, оскільки містять на собі сліди злочину. З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, ремонту, відчуження, забезпечення збереження речових доказів, відсутністю правових підстав для відмови у задоволенні поданого клопотання про арешт майна.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо накладення арешту на майно, що зазначено в клопотанні слідчого.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком слідчого судді щодо накладення арешту на майно шляхом накладення заборони його ремонту, відчуження, продажу та керування автомобілем марки «ЗИЛ 43317», з визначенням місця зберігання автомобіля на території Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з частиною 4 статті 173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Оскільки рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_9 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , є громіздким та великогабаритним, апеляційний суд вважає, що воно може бути передано на зберігання ОСОБА_7 із забороною відчуження без шкоди для кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , та скасування ухвали слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині місця зберігання та способу накладення арешту на автомобіль.
Відповідно до вимог статей 170, 173 КПК України суд апеляційної інстанції вважає за можливе визначити спосіб накладання арешту майна шляхом заборони відчуження автомобіля марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з передачею вищевказаного майна володільцю ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.
Виконання ухвали доручити слідчому, контроль за виконанням ухвали прокурору.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07.02.2020 скасувати в частині визначення виду арешту автомобіля марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити вид арешту автомобіля марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1993 року випуску, шляхом заборони його відчуження.
Автомобіль марки «ЗИЛ 43317», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1993 року випуску, повернути особі, у якої його було вилучено ОСОБА_7 , попередивши останнього про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.
Виконання ухвали доручити слідчому, контроль за виконанням ухвали прокурору.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: