ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/2236/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/693/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року Херсонський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000165 за апеляційною адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 березня 2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаплинка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 березня 2020 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 55 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 935 грн.

По пред`явленому обвинуваченню у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч 1 ст. 263 КК України виправдано.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, приблизно 10.06.2018 року (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в м. Олешки, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав речовину рослинного походження:

-перша частина якої є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 547 г, яку зберігав у кишені спортивної куртки в приміщенні кімнати №1 (прихожа), яка розташована в будинку по вул. Дніпровській, 43 м. Олешки;

-друга частина якої є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,270 г, яку зберігав у кишені куртки, в шафі у приміщенні кімнати № 3 (спальна кімната), яка розташована в будинку по вул. Дніпровській, 43 м. Олешки;

-третя частина якої є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,227 г, яку зберігав у кишені куртки, в шафі у приміщенні кімнати № 3 (спальна кімната), яка розташована в будинку по вул. Дніпровській, 43 м. Олешки.

Загальна маса вилученого у ОСОБА_8 , у ході обшуку наркотичного засобу канабісу, становить 5,144 г .

ОСОБА_8 також органом досудового розслідування обвинувачувався у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час та при невстановлених обставинах, умисно, без передбаченого законом дозволу придбав предмет, який, є корпусом протитанкової протигусеничної фугасної міни ТМ-62ПЗ. Вказаний предмет є конструктивно оформленим зарядом сумішевої вибухової речовини «ТГА» (тротил-гексоген-алюміній), належить до категорії вибухових речовин, що придатна до проведення вибуху. Фрагменти (уламки з полімерного матеріалу є залишками бойового підривача МВП-62 до протитанкових мін ТМ- 62, що споряджаються вибуховою речовиною тетрил. Вказаний підривач відноситься до пристроїв промислового виготовлення військового призначення, який містить вибухову речовину і механізм для її підриву (засіб ініціювання).

При поєднанні корпусу протитанкової протигусеничної фугасної міни ТМ- 62ПЗ з маркуванням «ТМ-62ПЗ 912-69-79 ТГА-16» підривача МВП-62 до протитанкових мін ТМ-62 в єдину конструкцію, утворюється протитанкова міна ТМ-62ПЗ. Дана конструкція, а саме протитанкова міна ТМ-62ПЗ відноситься до боєприпасів, яку переніс до будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення під час санкціонованого обшуку, проведеного працівниками поліції 14.06.2018 в період часу з 06.46 по10.56.

Такі дії ОСОБА_8 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України як є придбання, зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Суд визнав недоведеним пред`явлене за ч.1 ст. 263 КК України обвинувачення і виправдав ОСОБА_8 за ч 1 ст. 263 КК України.

Вирок в частині виправдання обвинуваченого за ч 1 ст. 263 КК України в апеляційному порядку не оскаржується.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, як її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового вироку та призначенням мінімального покарання відповідно до санкції ч.1 ст. 309 КК у розмірі 50 мінімумів доходів громадян.

Не оспорює кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч 1 ст. 309 КК.

Вважає призначене засудженому покарання занадто суворим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особі.

Вказує, що ОСОБА_8 вчинив злочин приймаючи участь у патрулюванні вулиць м. Олешки та мав намір здати наркотичні засоби працівникам поліції, але не встиг цього зробити і забув у кишені верхнього одягу.

Крім того, він є учасником АТО, після завершення служби приймав активну участь у житті міста, у віці понад 50 років ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності. Характеризується позитивно, працює, виховує неповнолітню дитину.

Вважає, що за відсутності обставин, що обтяжують покарання та за наведених вище відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_8 мало бути призначене мінімальне за розміром покарання.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду, заяв про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

В апеляційній скарзі захисником не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, а також висновки про виправдання його за ч.1 ст. 263 КК України, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч 1 ст. 404 КПК України не перевіряється в апеляційному порядку.

Колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги захисника в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Захисник вказує на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок його суворості.

Із вироку вбачається, що суд обираючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відомості про особу винного, його задовільну характеристику за місцем проживання, те, що він є учасником АТО на сході України, потребує періодичного лікування, вперше притягується до кримінальної відповідальності і дійшов висновку, що покарання у виді штрафу буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Отже як видно із вироку, суд у повній мірі врахував всі відомості, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально - побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.

При цьому суд взяв до уваги і ті дані про особу обвинуваченого, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Сукупність зазначених обставин дали суду у межах дискреційних повноважень підстави для призначення покарання у виді штрафу у розмірі, що максимально наближений до мінімальної межі санкції цього виду покарання передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Призначене судом покарання у виді штрафу у розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 935 грн., не можна визнати надмірно суворим чи несправедливим.

Захисник в апеляційній скарзі не навів переконливих доводів та підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.

Крім того слід прийняти до уваги, що ОСОБА_8 09.04.2020 року сплатив призначений йому вироком суду штраф у розмірі 935 грн., що в свою чергу також доводить необґрунтованість тверджень захисника про непомірність призначеного покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить визначених законом підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, оскільки воно у повній мірі відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст. 404,407, 419, 376 ч. 2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 березня 2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3