Справа № 159/2488/20
Провадження № 1-кп/159/314/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 04 травня 2020 року з угодою про визнання винуватості у цьому ж кримінальному провадженні, укладеною між прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.369 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Кругель Ковельського району Волинської області, українцем, громадянином України, з середньою освітою, одруженим, працюючим майстром лісу у Ковельському СЛАТ «Тур», маючим на утриманні четверо неповнолітніх дітей, зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 ,таким, що не має судимості,
в с т а н о в и в :
згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 , 03 травня 2020 року близько 19 год. 43 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вулиці Відродження с. Кругель Ковельського району Волинської області автомобілем марки Ford Galaxy з номерними знаками НОМЕР_1 в якості пасажира, був зупинений працівниками поліції у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України«Про Національну поліцію» на подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_4 , вийшовши з автомобіля, перебуваючи на подвір`ї вказаного будинку, діючи умисно, з метою перешкодити виконанню поліцейським СРПП № 2 Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 службових обов`язків по здійсненню провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , яке виразилось в передачі керування транспортним засобом іншій особі, що не має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що здійснювалося інспектором у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», однак обвинувачений почав поводити себе агресивно, кричати на працівника поліції, а також в ході цього намагався нанести удар рукою в обличчя. У зв`язку цим при спробі застосування працівником поліції фізичної сили та спецзасобів згідно ст. ст. 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_4 чинив активну фізичну протидію, яка виразилась у шарпанні, відштовхуванні та намаганні втекти, спробі завдати удару рукою. Внаслідок чого обвинувачений пошкодив нагрудну кишеню форменої куртки поліцейського ОСОБА_6 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 Кримінального кодексу України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , 03 травня 2020 року близько 20 год. 50 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 , під час оформлення службовими особами Ковельського відділу поліції адміністративних матеріалів про порушення ним вимог п. 2.2 ПДР України, а саме: передача керування транспортним засобом іншій особі, що не має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, висловив пропозицію працівнику поліції ОСОБА_6 , який відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошей в сумі 500 грн. за те, щоб вказана службова особа з використанням наданої їй влади та службового становища не виносила постанови про адміністративне правопорушення і не притягали його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. У відповідь працівник поліції ОСОБА_6 пояснив та попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак останній, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи мету ухилення від відповідальності за порушення ПДР України, усвідомлюючи відповідальність, продовжив вчиняти дії, направлені на пропозицію неправомірної вигоди, а саме неодноразово, повторно, у словесній формі висловлював пропозицію надати працівнику поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошей в сумі 500 грн.

У подальшому вказані злочинні дії ОСОБА_4 були негайно припинені, зокрема працівник поліції ОСОБА_6 у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції» вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом відмови від пропозиції отримання неправомірної вигоди, залучення свідків та повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового Ковельського ВП ГУНП у Волинській області.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у пропозиції надати службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000763 від 04 травня 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , 18 травня 2020 року укладена угода про визнання винуватості.
За умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст. 369 КК України, а також зобов`язувався сприяти розслідуванню кримінального правопорушення, у з`ясуванні всіх обставин.
Сторонами угоди погоджена кваліфікація інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч.2 ст.342, ч.1 ст. 369 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння у проведенні даного кримінального провадження, з урахуванням особи винного,який вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується по місцю проживання, буде призначене покарання: за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень; за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесені до категорії невеликої та середньої тяжкості злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні, а доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Угоду про визнання винуватості від 18 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000763 від 04 травня 2020 року, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.369 КК України ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень

Речові докази у справі, а саме: формена куртка з пошкодженнями, яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 - залишити у власності останнього; грошові кошти в сумі 600 грн. які знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_4 залишити у його власності; компакт диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, захисникові і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1