Справа № 175/342/20
Провадження № 1-кп/175/26/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0001025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту і угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 12.12.2019 року близько о 18.20 год., не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.09.2019 належить ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,58%), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год., в темний час доби, при увімкненому міському освітленні, по сухому покриттю проїжджої частини вулиці Центральної с. Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, що має по одній смузі руху у кожному напрямку, з боку с.Лобойківка у напрямку с. Партизанське.

Під час руху по вулиці Центральній, а саме 12.12.2019 року близько о 18.20 год. ОСОБА_4 , проявляючи злочинну самовпевненість, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вулиці Центральної с. Балівка в невстановленому місці зліва направо по ходу руху автомобіля «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 і якого він об`єктивно спроможний був виявити, однак не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, внаслідок чого в районі будинку № 17 допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праву задньо-бічну частину тіла пішохода ОСОБА_8 .

Після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди та поїхав до лісосмуги с. Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, де приховав автомобіль «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та одразу повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди при цьому викликавши працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б), 2.9.а), 12.2., 12.3., 12.4. та 12.9.б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п.1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.2.9.: Водієві забороняється:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п.12.2.: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»;

12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»;

п.12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9.: «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Порушення вимог п.п. 12.4. та 12.9.б) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла рвано-забійні рани в лобній ділянці праворуч, по нижньому краю правої надбрівної дуги та проекції правого ліктьового суглобу, садна у лобній ділянці ліворуч, на спинці носу, між правим зовнішнім слуховим отвором та зовнішнім кутом правої орбіти, по нижньому краю правої вилиці, на нижній губі, на підборідді, на тильних поверхнях обох кистей, по переднім поверхням обох колінних суглобів, на задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на тильних поверхнях пальців лівої стопи, у лівій колінній ямці, на задній поверхні правого стегна на межі верхньої та середньої третини, на передній поверхні тулуба - від нижньої половини грудної клітини до верхньої третини черевної стінки між середньо- ключичними лініями, рвана рана на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у середній третині на відстані 19 см. від підошовної поверхні стопи, лінійний перелом очничного відростка лобної кістки праворуч, вогнищевий крововилив під м`якою мозковою оболонкою на базальній поверхні правої лобної частки, поперечний перелом 10-го грудного хребця, поперечні переломи ребер - праворуч по середньо-ключичним ліням 1,2, 6-9, а ліворуч від середньо-ключичної до передньої пахвової, відповідно 1, 6-10, вогнищеві крововиливи під плеврою легень, численні розриви брижі тонкого кишковика, підшкірний темно-червоний крововилив з кишенеподібним відшаруванням шкіряних покривів на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній половині починаючи на 23 см., вище підошовної поверхні стопи, поперечний уламковий перелом лівої малогомілкової кістки у верхній третині на 35 см., вище підошовної поверхні стопи, поперечні уламкові переломи обох кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третин - малогомілкової на відстані 19 см., а великогомілкової - 21 см., від підошовної поверхні стопи, поперечний уламковий перелом правої малогомілкової кістки у верхній третині, поперечний розрив крижово-здухвинного з`єднання праворуч, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення.

Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько о 18.20 год. на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто в районі будинку АДРЕСА_3 , від сумісної тупої травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми. численних переломів кісток тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та переломів кісток нижніх кінцівок, яка ускладнилася розвитком шоку.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_8

02 березня 2020 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами у зв`язку із відсутністю такових.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та на її підставі винести вирок.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та вона згодна з призначенням обвинуваченому покарання, зазначеного в угоді.

Потерпіла також не заперечувала щодо затвердження угоди, де зазначила, що претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має.

Обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє характер кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, по якому йому пред`явлене обвинувачення і по якому він визнає вину, розуміє наданні законом права, передбачені абзацами 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, йому роз`яснено та є зрозумілими.

Згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити цю угоду.

Враховуючи викладене, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження поданої угоди, та вважає доведеним у судовому засіданні те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_8 .

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Однак судом встановлено, що ОСОБА_4 не мав посвідчення водія, що надає право керувати транспортним засобом визначеної категорії (а.с.к.п.138), тому у даному випадку додаткове покарання таке, як позбавлення права керувати транспортними засобами не застосовується.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

З огляду на вимоги ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з цього майна.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Угоду від 02 березня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001025 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Строк покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст.208 КПК України, тобто з 13 грудня 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати у розмірі 2512,16 гривень на залучення експерта (одержувач платежу: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/24060300; ; найменування установи банку: Казначейство України (ЕАП); МФО: 24060300; номер рахунку: UA5004008; призначення платежу за судово трасологічну експертизу від 20 грудня 2019 року №9/4.2/708.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати у розмірі 1256,08 гривень на залучення експерта (одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м.Дніпра; ; найменування установи банку: Казначейство України (ЕАП); МФО: 24060300; номер рахунку: UA5004008; призначення платежу за судово транспортно-трасологічну експертизу від 03 січня 2020 року №11/10.4/1401.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати у розмірі 1256,08 гривень на залучення експерта (одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м.Дніпра/24060300; ; найменування установи банку: Казначейство України (ЕАП); МФО: 24060300; номер рахунку: UA5004008; призначення платежу за судово технічної експертизу від 13 січня 2020 року №19/104-9/2/67.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати у розмірі 1256,08 гривень на залучення експерта (одержувач платежу: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/24060300; ; найменування установи банку: Казначейство України (ел.Адм.подат); код бюджетної класифікації: 24060300; найменування коду бюджетної класифікації: інші надходження; наявність відомчої ознаки: «00» без деталізації за відомчою ознакою; номер рахунку: (IBAN): НОМЕР_3 ; призначення платежу за судово автотехнічну експертизу від 20 січня 2020 року №19/104-9/2/122.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 16 грудня 2019 року на транспортний засіб «Daewoo Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.09.2019 року належить ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений сторонами до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1