Справа № 344/7332/20
Провадження № 1-кс/344/2779/20
У Х В А Л А
17 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши клопотання про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001418, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. 02/06/2020 в ході огляду місця події, слідчим Івано - Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції ОСОБА_4 , було вилучено автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до договору купівлі перебуває у моїй приватній власності. Вказаний автомобіль, 02.06.2020 року органом досудового розслідування визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001418 від 02.06.2020 року. Автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після вилучення було поміщено на тимчасове зберігання на територію Івано-Франківського ВП за адресою: вул. Бельведерська, 32, м. Івано - Франківськ. 04.06.2020 року слідчим суддею Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області у справі №344/6946/20 накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування проведено весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, отримано висновки всіх необхідних експертиз, в тому числі предметом дослідження яких був вказаний транспортного засобу. Будь-яких інших експертиз у даному кримінальному провадженні не призначено. Інших слідчих (розшуковик) дій органом досудового розслідувань пов`язаних з оглядом автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстрацій номер НОМЕР_1 не проводиться, а тому необхідності в подальші застосуванні арешту на майно немає. В свою чергу, автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберігається на території в неналежних на те умовах, під відкритим небом, умови зберігання під дією природних явищ транспортного засобу негативно впливають на його стан та призводить до його пошкодження і знищення. Накладення арешту на автомобіль обмежує гарантована право власника на дане майно.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримала, надала пояснення про те що автомобіль зберігається на арешт майданчику в неналежних умовах, в кримінальному провадженні проведено експертизу, отже відпала потреба в арешті майна.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Судом встановлено наступні обставини.

04/06/2020 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на вказаний автомобіль, з метою збереження майна, як речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обов`язок доказування відповідних обставин та доведення перед судом їх переконливості покладено на суб`єкта звернення із клопотанням, який не виконав свого відповідного обов`язку.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Доказів звернення до відповідного уповноваженого суб`єкта заявником не подано.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1