Справа № 164/63/19
Провадження № 1-кп/161/152/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку запобіжного заходу

м. Луцьк 12 лютого 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у колегіальному складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000220 від 25 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалами суду запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , неодноразово продовжувався, востаннє 18 грудня 2019 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15 лютого 2020 року включно.
Станом на 12 лютого 2020 року вказане кримінальне провадження не розглянуто по суті.

Згідно ч. 3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

12 лютого 2020 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 , звернувся до суду з клопотанням про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Своє клопотання мотивує тим, що обвинувачений протягом тривалого часу постійно утримується в умовах слідчого ізолятора, що негативно впливає на стан його здоров`я що спровокувало загострення давніх хвороб хребта та неодноразово приводило без рухомості та неможливості пересування без сторонньої допомоги. Крім того, до затримання ОСОБА_7 мав і має на даний час постійне місце проживання. А тому, на думку захисника, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час відпали, а тому просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку обвинувачених та їх захисників, які клопотання підтримали та просили його задовольнити, прокурора, який вважав, що відсутні достатні підстави длязміни застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
З врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, також, будь - яких медичних даних щодо неможливості перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , в суду немає, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки: перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що клопотання захисника не підлягає до задоволення, оскільки немає підстав для зміни застосованого раніше виду запобіжного заходу відносно останнього.

Крім того, на адресу суду від прокурора надійшли письмові клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки такі закінчуються 15 лютого 2020 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час залишились незмінними.

Заслухавши думку учасників судового провадження, прокурора, який підтримав заявлене клопотання, думку обвинувачених та їх захисників, кожного зокрема, які заперечували заявлене прокурором клопотання, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення у справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93).

Враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність, на даний час, ризиків, які не відпали, визначених ст. 177 КПК України, з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та дані про осіб, кожного зокрема, які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, окрім того ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, також, будь - яких медичних даних щодо неможливості перебування під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в суду немає, що дає обґрунтовані підстави вважати, що вони кожен зокрема, не будуть дотримуватися покладених на них процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки: перебуваючи на волі, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає доцільним продовжити щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою на шістдесят днів до 11 квітня 2020 року включно.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.

При цьому, суд приходить до переконання, що згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою застосування такого, тому суд одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає заставу та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.331, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 11 квітня 2020 року включно.
Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 11 квітня 2020 року включно.
Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 11 квітня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Головуючий:

Судді: