В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. Справа153/429/20

Провадження1-кп/153/21/20-к

у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016
про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився 1994 року у січні місяці 25 числа у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого у громадянському шлюбі, громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє: 12 листопада 2014 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі,
у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимий за умисні та корисливі злочини, востаннє 12 листопада 2014 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, за що судимість у встановленому законом порядку не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий, умисний, корисливий злочин. Так, в період часу із 23 години 00 хвилин 17 січня 2020 року по 00 годину 30 хвилин 18 січня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_6 знаходився в кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_5 . Під час цього, обвинувачений ОСОБА_6 в даній кімнаті помітив мобільний телефон марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , належного потерпілій ОСОБА_5 , який в подальшому він вирішив викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , таємно, з корисливих спонукань, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та зарядного пристрою до нього, які знаходилися на підвіконнику в житловій кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до висновку експерта №167 від 26.02.2020 ринкова вартість мобільного телефону марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1», станом на 18.01.2020 становила 3800 гривень. Після вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викрадене майно привласнив та розпорядився ним на свій власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 3800 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю і суду пояснив, що того дня він перебував у гостях. Вони сиділи відпочивали, і коли вже мали йти, то він взяв телефон із зарядним пристроєм. По дорозі коли йшов до себе додому, то він викинув сім карту із викраденого телефону. Наступного дня до нього телефонувала потерпіла і запитувала чи не він викрав телефон. Однак він відповів, що телефон не викрадав. Пізніше до нього приїхали працівники поліції, яким він добровільно видав викрадений телефон. А потім під час обшуку у нього ще було виявлено зарядний пристрій до телефону. У скоєному розкаюється. Просить суд суворо не карати, не позбавляти його волі. Вказав, що у нього вагітна співмешканка, термін вагітності два місяці. Свою помилку визнає.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вони відпочивали у них вдома. Вона випила трішки пива, та обвинувачений також випив трішки пива. Її чоловік вживав горілку. Вони сиділи спілкувалися, відпочивали. Коли обвинувачений пішов, то вони із чоловіком полягали спати. Телефон ще був. Вони думали, що обвинувачений вже пішов. Двері у їх будинку вони не зачиняють. Однак обвинувачений повернувся та викрав телефон. Просила суд обвинуваченого суворо не карати, так як у нього вагітна дружина. Вказала, що бажає, щоб обвинувачений лише визнав свою помилку.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Досліджені та проаналізовані зібрані по справі докази, тобто фактичні дані, які містяться в показаннях обвинуваченого та потерпілої, їх об`єктивна оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст.368 КПК України, дають підставу суду вважати про обґрунтованість пред`явленого органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_6 про вчинення в період часу із 23 години 00 хвилин 17 січня 2020 року по 00 годину 30 хвилин 18 січня 2020 року таємного викрадення мобільного телефону марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та зарядного пристрою до нього, у результаті чого, потерпіла ОСОБА_5 зазнала майнової шкоди на загальну суму 3800 грн.
Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 встановленою, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.
Визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину у відповідності із ст.66 КК України суд відносить до пом`якшуючих вину обставин ОСОБА_6 .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
При призначенні покарання судом також враховуються характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_6 , а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується вимогою №1062/227 від 20.02.2020. Звільнився із місць позбавлення волі 08 червня 2016 року, що підтверджується Довідкою про звільнення серії ВІН №014251. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, що підтверджується довідкою №01-4-239 від 21.02.2020. Проживає разом із матір`ю та братами, що підтверджується довідками №327, 328 від 02.03.2020 та довідкою-характеристикою від 05.03.2020.
Тому, із врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи думку сторони обвинувачення та потерпілої, інформацію, яка викладена у досудовій доповіді, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без ізоляції його від суспільства. Тому, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Призначаючи ОСОБА_6 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Також суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Вирішуючи питання про речові докази, а саме мобільний телефон марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та поліетиленовий (силіконовий) прозорий чохол коричневого відтінку, який постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами від 19.02.2020 - визнаний речовим доказом та зарядний пристрій білого кольору, марки «Huaweу», моделі «HW-050200Е01» серійний номер « НОМЕР_3 », який постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами від 12.03.2020 - визнаний речовим доказом, то суд відповідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України вважає за необхідне повернути власнику (законному володільцю).
Процесуальні витрати по справі у сумі 785 гривень 05 копійок на залучення експерта (висновок судового експерта №167 від 26.02.2020), відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь держави.
Цивільний позов не заявлено.
Обвинуваченому ОСОБА_6 було застосовано ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 березня 2020 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Клопотань про зміну раніше обраного запобіжного заходу, обрання нового чи скасування обраного не заявлено. Тому, суд вважає за необхідне залишити незмінним обраний раніше запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк дії зазначеної ухвали, тобто до 17 травня 2020 року.
Одночасно слід вирішити долю вжитих заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту майна.
У кримінальному провадженні ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області №153/145/20 від 21.02.2020 накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та поліетиленовий (силіконовий) прозорий чохол коричневого відтінку, який підлягає скасуванню, оскільки судом вирішується їх доля, як речового доказу.
Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373-374, 392-393, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на три місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити домашній арешт на строк дії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 березня 2020 року, тобто до 17 травня 2020 року.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області №153/145/20 від 21.02.2020 на мобільний телефон марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та поліетиленовий (силіконовий) прозорий чохол коричневого відтінку - скасувати.
Речові докази - мобільний телефон марки «Huawei P smart Z» моделі «STK-LX1» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та поліетиленовий (силіконовий) прозорий чохол коричневого відтінку, а також зарядний пристрій білого кольору, марки «Huaweу», моделі «HW-050200Е01» серійний номер « НОМЕР_3 » - повернути ОСОБА_5 .
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок процесуальних витрат на залучення експерта (висновок експерта №167 від 26.02.2020).
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ямпільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1