Справа №766/6312/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, у якому зазначив, що вважає себе особою, яка стала на шлях виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений порушував умови режиму відбування покарання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Представник ПВК №90 при вирішені клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 у ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.08.2016 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_5 станом на 23.11.2019 року фактично відбув 1/2 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 82 КК України розглянути питання про застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В силу положень частини 3 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, за змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків.

З характеристики засудженого видно, що засуджений ОСОБА_5 у ПВК №90 відбуває покарання з 22.11.2017 року. За час відбування покарання характеризується посередньо. З персоналом не завжди ввічливий. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними. На промисловій зоні установи не працевлаштований. У колективі засуджених спілкується із засудженими різної спрямованості, у взаємовідносинах не конфліктує, підтримує рівні взаємовідносини. Не завжди адекватно реагує на критику у свою адресу.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 чотири рази застосовувалися заходи заохочення, чотири рази застосовувались стягнення, в тому числі таке суворе як поміщення в ДІЗО, які на даний час погашені або зняті та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого як схильного до порушення режиму відбування покарання.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_5 заохочення і відсутність на даний час діючих стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього заміни покарання більш м`яким, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Згідно довідки бухгалтерії ПВК№90, засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання до оплачуваної праці не залучався.

Крім того, як свідчать матеріали особової справи засудженого, ОСОБА_5 є особою неодноразово судимою, в тому числі за аналогічний умисний тяжкий злочин проти власності, покарання за які відбував реально. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, в період непогашеної судимості за попередні злочини він знову вчинив тяжкий злочин, покарання за який відбуває на даний час.

Такі відомості відносно ОСОБА_5 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлене засудженим клопотання є передчасним і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст.369, 376, 537,539 КПК України, суд
постановив:

У задоволені клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1