Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 664/1930/18
провадження № 51-6096ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 6 червня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року щодо нього в межах кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
За вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 6 червня

2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, за ч. 2 ст. 185 цього Кодексу до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
Вирішено питання стосовно судових витрат і долі речових доказів.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо нього без зміни.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані ним судові рішення через істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону й невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, у зв`язку з чим призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 зазначеного Кодексу касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, а також має навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений, формально пославшись у касаційній скарзі на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК та не зазначив, у чому вони полягають, як вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами рішень, і чому

ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412414 та 419 КПК і статей 50, 65, 70 та 185 КК у їх взаємозв`язку.
Також у касаційній скарзі не зазначено, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив та яких конкретно доводів в апеляційній скарзі обвинуваченого всупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого відповідно до ст. 413 КПК, зокрема щодо обґрунтованості призначеного йому покарання за частинами 1, 2 ст. 185 КК та відповідно до ст. 70 цього Кодексу. Натомість ОСОБА_4 у касаційній скарзі наголошує на неповноті судового розгляду та просить дослідити докази, які не були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій,

що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції та виходить за межі повноважень цього суду.

Крім того, формальним є посилання засудженого на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки його касаційна скарга не містить стосовно цього конкретних доводів відповідно до положень

ст. 414 КПК як щодо виду покарання, так і щодо його розміру.
Крім того, вимоги ОСОБА_4 про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції

не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Посилаючись на незаконність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, засуджений у касаційній скарзі просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому ж суді, у той же час не вказує, яким чином у такому випадку буде усунуто порушення, допущені, на його думку, місцевим судом та чому ці порушення не може усунути касаційний суд.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 6 червня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3