печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9309/20-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

27 лютого 2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, слідчим було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000920 від 26.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж вересня 2019 року невстановлені особи організованою групою осіб, видаючи себе за державних службовців органу державної влади, шляхом обману заволоділи та намагалися заволодіти чужим майном.

Так, допитана як потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 19.09.2019 до неї у месенджері «WhatsApp» зателефонував державний секретар МОЗ України ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) та повідомив про те, що перекине номер співробітника офісу Президента України та попросив зателефонувати до останнього та надати всю необхідну допомогу. Після чого у мессенджер «WhatsApp» від ОСОБА_6 надійшло повідомлення з номером мобільного телефону НОМЕР_2 . В подальшому вона зателефонувала по вказаному номеру телефону та у ході телефонної розмови невідома раніше особа, яка представилася співробітником офісу Президента України повідомила про необхідність збору коштів для допомоги членів сім`ї колишнього політичного полоненого за доручення Президента України, та попросила у продовж однієї години переказати 40 000 грн. на банківський картковий рахунок «Монобанку» НОМЕР_3 . Після чого вона перерахувала 15 000 грн. та у зв`язку із обмеженим лімітом АТ КБ «Приватбанк», на переказ коштів на банківські карткові рахунки інших банків, а саме максимум 15 000 грн., вона попросила здійснити переказ з карткових рахунків Приватбанка двох своїх колег та в подальшому перевела на їх рахунки 14 100 грн. та 10 000 грн.

В подальшому через декількох хвилин вищевказана особа зателефонувала та попросила повторити платіж на ту ж карту «Монобанку», а саме № НОМЕР_3 на 40 000 грн. у зв`язку із тим, що деякі державні установи не встигають зібрати визначену суму коштів та обіцяв останній платіж повернути на протязі декількох днів. Після чого, вона зателефонувала до своєї подруги та попросила у неї здійснити такий переказ, що остання і зробила.

Упродовж близько десяти хвилин після переказу коштів 2-й раз перетелефонувала вищевказана особа та попросила повторити вказаний платіж у зв`язку із тим, що через технічні проблеми попередній платіж до нього не надійшов та надав інший банківський картковий рахунок відкритий у АТ КБ Приватбанк НОМЕР_4 . Після чого вона через додаток Приват24 перевела 40 000 грн. на вказаний рахунок.

Крім того, 20.09.2019 до депутата Запорізької обласної ради ОСОБА_7 на його абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_5 зателефонували із Запорізької обласної ради та попросили зв`язатися із Головою Запорізької обласної ради. Після чого останній повідомив про необхідність зателефонувати представнику офісу Президента України за телефоном НОМЕР_6 . В подальшому він зателефонував по вказаному номеру телефону та у ході телефонної розмови невідома раніше особа, яка представилася співробітником офісу Президента України повідомила про необхідність збору коштів для допомоги членів сім`ї колишнього військово полоненого та попросила перерахувати на банківський картковий рахунок № НОМЕР_7 грошові кошти у розмірі 40 000 грн. Вказані грошові кошти ОСОБА_7 не перерахував, оскільки запідозрив, що його намагалися ошукати.

Під час оперативного супроводження матеріалів вказаного кримінального провадження співробітниками Департаменту захисту економіки НП України проведено перевірку по даному факту за результатом якої встановлено, що картковий рахунок НОМЕР_7 , на який шахраї намагалися отримати кошти - емітований банком «Монобанк» та відкритий на ім`я ОСОБА_8 .

Також, було встановлено, що транзакції, зняття грошових коштів та інші банківські операції по картковим рахункам на постійній основі здійснюються на території Запорізької області зокрема у місті Запоріжжя.

Окрім того встановлено, що банківський картковий рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО300001) № НОМЕР_4 , на який перераховано 40 000 грн., відкрито на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_8 ).

Встановлено, що з карткового рахунку № НОМЕР_3 у АТ «Універсал Банк» (МФО322001), який відкритий на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (іпн НОМЕР_9 ), на який було перераховано 40 000 грн., у подальшому перераховано вказану суму на картковий рахунок № НОМЕР_10 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО300001), який відкрито на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (іпн НОМЕР_11 ).

Зокрема проведеним аналізом інформації отриманої оперативним шляхом встановлено також, що ОСОБА_9 на постійній основі здійснює перерахунок грошових коштів для ОСОБА_8 у розмірі до 2 тис. грн. картковий рахунок № НОМЕР_7 у АТ «Універсал Банк» (МФО322001).

Окремо проведено аналіз абонентських номерів, з використанням яких здійснювались телефонні дзвінки особами, які вчинили злочини, за результатом якого було встановлено, що абонентські номери працювали в межах однієї базової вишки, розташованої в Запорізькій області. Встановлено, що в межах зазначеної базової вишки знаходиться Державна установа «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, селище міського типу Кам`яне, вул. Зелена, буд. 34, де утримуються засуджені у тяжких та особливо тяжких злочинах, а також з довічним позбавленням волі. Також встановлено, що у вказаній установі відбувають покарання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які здійснюють функції з безпосереднього здійснення телефонних дзвінків потерпілим та їх обману.

Так, в ході досудового розслідування отримано ухвали Печерського районного суду м. Києва про проведення ряду обшуків за місяцями проживання ймовірно причетних осіб до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із заволодінням коштів, які належать потерпілому.

25.02.2020 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , де виявлені та вилучені банківські картки «Монобанк» №№ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ; банківські картки АТ КБ «Приватбанк №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_15 ; банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_16 .

Крім того 25.02.2020 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_14 , під час якого виявлено та вилучено банківські картки АТ КБ «Приватбанк» №№ НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 .

25.02.2020 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено банківські картки «Ощадбанк» № НОМЕР_28 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_29 .

25.02.2020 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_11 , під час якого виявлено та вилучено банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_10 .

25.02.2020 проведено обшук у Державній установі «Вільнянська державна установа виконання покарань № 11», розташованій за адресою: Запорізька область, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 34, під час якого виявлено та вилучено банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_30 .

Прокурор вказує, з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність для накладення арешту.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що 25.02.2020 зазначені документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:
- банківські картки «Монобанк» №№ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ; банківські картки АТ КБ «Приватбанк №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_15 ; банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_16 , які виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 ;
- банківські картки АТ КБ «Приватбанк» №№ НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 за адресою: АДРЕСА_2 виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_14 ;
- банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_28 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_29 , які виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_10 ;
- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_10 виявлену та вилучену за адресою: АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_11 ;
- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_30 , яку виявлено та вилучено у Державній установі «Вільнянська державна установа виконання покарань № 11» за адресою: Запорізька область, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 34.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1