Справа № 344/6570/20
Провадження № 11-сс/4808/133/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №10000412 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2020 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, -

за участю: прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Свої доводи обґрунтовує тим, що в клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає даних які б свідчили про те, що останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а саме виїхати за межі населеного пункту в якому мешкає, а також продовжувати злочинну діяльність чи незаконно впливати на свідків. Вважає, що лише тяжкість злочину, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_7 , не є безумовною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно нього. Водночас апелянт посилається на те, що ухвала про дозвіл на затримання підозрюваного не відповідає вимогам закону.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2020 року був ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52550 грн. Свої висновки слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих неправомірних діянь ОСОБА_7 , вагомості наявних доказів, тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, а також достатності підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор.

Під час апеляційного провадження:

- підозрюваний та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого;

- прокурор просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено підозру у тому, що він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), поєднаному з проникненням у інше приміщення, а також у незаконному замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло (а.п. 75-76).

12.05.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних вище злочинів (а.п. 4-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно частини першої ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею дотримано як вказаних вище норм діючого законодавства, так й вимог ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, а також прав особи, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, як вбачається з наданих суду матеріалів, 08.02.2020 року за №0000412 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДС) внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом таємного викрадення майна 06.02.2020 року, яке знаходилось у підвальному приміщенні АДРЕСА_1 (а.п. 8)

14.03.2020 року на підставі звернення ОСОБА_9 до ЄРДР також внесене відомості й про те, що 14.03.2020 року невідомі особи проникли до дачного будинку АДРЕСА_2 , та шляхом віджиму дверей, незаконно проникли у середину, проте не довели свій умисел до кінця з причин незалежних від них, оскільки були виявлені потерпілим та працівниками поліції (а.п. 8 зворіт).

З цього приводу було розпочате досудове розслідування, де у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_7 .

Згідно з приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні вказаних вище діянь обґрунтовується, як витягом з ЄРДР та протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення, так й наступними доказами по справі: 1) протоколами огляду місця події від 08.02.2020 року та від 10.02.2020 року (а.п. 10-12); 2) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.02.2020 року з якого вбачається, що 07.02.2020 року знайомий свідка ОСОБА_10 - ОСОБА_11 разом із незнайомою йому особою, пропонували придбати в них електроінструменти (а.п. 15-16); 3) протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2020 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнав особу чоловічої статі на фотознімку під №1, яка продала йому 07.02.2020 року електроінструменти (а.п. 14-18); згідно додатку до протоколу впізнання, під №1 на фото зображений ОСОБА_7 (а.п. 18); 4) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 13.02.2020 року, який також впізнав по фотознімках ОСОБА_7 , що був під №1 (а.п. 19-22); 5) протоколами допиту свідка ОСОБА_13 від 28.04.2020 року та ОСОБА_14 від 17.02.2020 року, які також впізнали по фотознімком під №1 ОСОБА_7 , де свідок ОСОБА_15 також пояснив, що підвозив на своєму автомобілі із електроінструментами вказану особу (а.п. 23-28); 6) протоколами допиту свідків ОСОБА_16 від 15.03.2020 року, ОСОБА_17 від 10.04.2020 року, що є сестрами ОСОБА_7 , та свідка ОСОБА_17 від 12.05.2020 року, що є матір`ю ОСОБА_7 (а.п. 29-31); 7) протоколом огляду відеозапису від 10.02.2020 року, з якого вбачаться, що проводився огляд записів відеокамери зовнішнього спостереження, на якій зафіксовано як дві особи чоловічої статі виносять та складають інструменти (а.п. 32-34); 8) висновком дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/109/8/5-119Д/20 від 27.02.2020 року про те, що сліди пальців рук, що виявлені та вилучені при огляді місця події 08.02.2020 року в підвальному приміщенні, залишені пальцями ОСОБА_7 (а.п. 35); 9) протоколом огляду речей і предметів від 11.02.2020 року болгарки марки «Grand» (а.п. 36); 10) поясненнями свідка ОСОБА_18 від 10.02.2020 року про те, що він таємно викрав електроінструменти (а.п. 37 зворіт); 11) рапортами працівників поліції (а.п. 38-39); 12) поясненнями ОСОБА_7 від 15.03.2020 року (а.п. 45); 13) протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 (а.п. 46); 14) протоколом огляду місця події від 13.03.2020 року (а.п. 47-48); 15) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.03.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2020 року, та додатком до нього, де потерпілий пояснив, що бачив у будинку особу чоловічої статі, який назвався ОСОБА_7 , якого він у подальшому впізнав по фотознімкам під №2 (а.п. 49-51); 16) протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , протоколом пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками та додатком до нього, згідно яких, останній впізнав ОСОБА_7 на фото під №4 (а.п. 54-56); протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , протоколом пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками та додатком до нього, згідно яких, останній впізнав ОСОБА_7 на фото під №1 (а.п. 57-59); 17) протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , протоколом пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками та додатком до нього, згідно яких останній впізнав ОСОБА_7 на фото під №2 (а.п. 60-62); 18) протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , протоколом пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками та додатком до нього, згідно яких, останній впізнав ОСОБА_7 на фото під №4 (а.п. 63-65); 19) протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , протоколом пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками та додатком до нього, згідно яких, останній впізнав ОСОБА_7 на фото під №1 (а.п. 66-69); 20) протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , протоколом пред`явлення йому осіб для впізнання за фотознімками та додатком до нього, згідно яких, останній впізнав ОСОБА_7 на фото під №4 (а.п. 70-73); 21) висновком дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/109/8/5-204Д/20 від 23.03.2020 року про те, що сліди пальців рук, що виявлені та вилучені при огляді місця події 14.03.2020 року, залишені пальцями ОСОБА_7 (а.п. 74) тощо.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, належним чином дослідив вказані докази та на підставі свого внутрішнього переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінив сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннях.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду й в частині наявності заявлених органами досудового розслідування ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду як на конкретні обставини кримінального провадження, так й з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчинених злочинів.

Практикою Європейського суду з захисту прав людини (далі - ЄСЗЛ), визначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

На думку колегії суддів, підтвердженням наявності ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а саме виїхати за межі населеного пункту в якому мешкає, є те, що постановою слідчого від 25.05.2020 року було зупинено досудове розслідування та оголошено ОСОБА_7 в розшук (а.п. 77-78), а також усвідомлення ОСОБА_7 про неминучість покарання, максимальний розмір якого, у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що й свідчить про ймовірну можливість останнього уникнути від кримінальної відповідальності.

На підтвердження ризику продовження ОСОБА_7 злочинної діяльність, свідчить як репутація підозрюваного, так й відомості, що його характеризують, зокрема те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, офіційно не працює, не має постійного джерелу прибутку, не має стійких соціальних зв`язків, що й свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових злочинів з метою отримання прибутку.

Ризиком незаконного впливу на потерпілого та свідків є те, що ОСОБА_7 відомі їх анкетні дані та місце проживання, а тому є вірогідність, що останній може вплинути на зміну ними показів в суді.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині того, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені у клопотанні органу досудового розслідування ризики є реальними, а тому слідчий суддя обґрунтовано обрав щодо ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, слідчим суддею належним чином обґрунтоване твердження щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема й запропонованого стороною захисту домашнього арешту, оскільки поведінка останнього свідчить про сталу злочинну спрямованість, виходячи з того, що підозрюваний раніше неодноразово був судимий та на шлях виправлення не став.

Залишаючи рішення слідчого судді без змін, колегія суддів виходила з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

В той же час, оцінює наведені вище відомості, а також суворість можливого покарання ОСОБА_7 , колегія суддів визнає за реальну небезпеку можливого його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, як про це наголошує захисник в апеляційній скарзі. На думку колегії суддів, в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням.

Підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема й домашній арешт, можуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Крім того, перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів вважає висновки слідчого судді в цій частині обґрунтованими.

Так, при визначенні підозрюваному розміру застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52550 грн., слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначений в оскаржуваній ухвалі розмір застави, узгоджується з вимогами і положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, та саме такий розмір, на переконання колегії суддів, є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього законом обов`язків та є помірний для нього.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею допущені порушення при винесенні ухвали про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , не є предметом розгляду вказаного провадження, та не впливає на законність судового рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від13.06.2020 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4