Справа № 445/440/20
Провадження № 1-кп/445/84/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 24 лютого 2020 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 23 лютого 2020 року, близько 21 год. 00 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будівлі літньої кухні житлового господарства, що розташоване по АДРЕСА_1 , умисно, на грунті особистих, неприязних відносин, які виникли під час сімейної сварки із дружиною ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи настання наслідків, умисно завдав 10 ударів долонями рук в ділянку голови ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_4 зловив ОСОБА_5 за одяг та кинув на підлогу і завдав 7 ударів долонями рук в ділянку голови та правої руки ОСОБА_5 , спричинивши їй синці на обличчі, на шиї, на правій вушній раковині з переходом на завушну ділянку, на правому плечі, на правому передпліччі, на лівій гомілці з переходом на гомілково-ступневий суглоб, садна на нижній губі, на правому плечі, закритий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №8/2020 від 24.02.2020 року відноситься: cинці та садна до легкого тілесного ушкодження; перелом лівої малогомілкової кістки по ознаці тривалого розладу здоров`я до середньої тяжкості.
Такі дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто нанесенні умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 своювину у вчиненні злочину визнав повністю. Надав покази, що 23.02.2020 разом з дружиною він був в гостях у її матері, де він вживав алкогольні напої. По дорозі додому в нього з дружиною розпочався конфлікт, причиною якого було зловживання ним алкогольними напоями. Коли вони прийшли додому конфлікт продовжився, в ході якого він побив дружину. Зокрема, спочатку завдав їй близько 10 ударів руками в ділянку голови, після цього штовхнув дружину, вона впала, а він продовжив завдавати їй удари руками в ділянку голови. Зазначив, що у вчиненому розкаюється, попросив пробачення у дружини.

Потерпіла ОСОБА_5 надала покази, що в цей день вони з чоловіком були у гостях в її матері. Вона пішла до матері ще зранку, а чоловік прийшов близько обіду. Він вже перебував в стані алкогольного сп`яніння і продовжив вживати алкогольні напої разом з її вітчимом. По дорозі додому в них з чоловіком розпочався конфлікт, у зв`язку із зловживанням чоловіком алкогольними напоями. Повернувши додому вони зайшли на кухню, де чоловік наніс їй декілька ударів долонями рук в голову, потім шарпнув її, вона впала та зламала ногу, а чоловік продовжив наносити їй удари по голові. В цей час зайшов батько чоловіка і забрав його. Зазначила, що помирилася з чоловіком і просила його суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, є злочином середньої тяжкості та пов`язаний з домашнім насильством.
Досліджуючи особу обвинуваченого, суд враховує, що останній на диспансерному обліку з приводу психіатричного чи наркологічного захворювання не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення домашнього насильства, схильний до зловживання алкогольними напоями, тимчасово не працює, має на утриманні малолітнього сина, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаюється у вчиненому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння у розкритті даного кримінального правопорушення.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо подружжя.

Враховуючи, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Водночас, зважаючи, що обвинувачений щиро жаліє з приводу вчиненого, беручи до уваги дані досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторних злочинів та його рівень небезпеки для суспільства оцінюється як середній, в тверезому стані агресії не проявляє, а також позицію потерпілої, яка пробачила обвинуваченого і просила суворо його не карати, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, витрати понесені державою у кримінальному провадженні відсутні, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. 349, 368-371,373, 374, 376 КПК України, ч.1 ст.122 КК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 07 травня 2020 року.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_6