БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1656/19
Провадження № 1-кп/497/15/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград кримінальне провадження №0000316 від 19.09.2019року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, за національністю болгарина, зі слів має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий згідно ст.89 КК України,
- який обвинувачується за ст.122ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Суд визнає доведеним, що 14.09.2019 року приблизно о 14:05 годині обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у кухонній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю родиною, з підстав особистих неприязних відносин, що виникли в нього раптово до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийшов в гості до своєї матері ОСОБА_7 , що проживає у тому ж будинку, реалізуючи свій намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, що в нього раптово виник в ході сварки, навмисно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій, схопив за палець правої руки ОСОБА_4 , стиснув та потягнув на себе, після чого відпустив. В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у виді: закритого перелому дистального метаепіфізу п`ятої п`ясткової кістки правої кисті зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ст.122ч.1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав частково лише в тому, що відштовхнув потерпілого, пояснивши, що він проживає за вказаною адресою разом зі своєю родиною: матір`ю похилого віку, рідним братом, з яким також проживає його співмешканка ОСОБА_7 мати потерпілого. В них в родині складні стосунки, оскільки його, обвинуваченого, усі ображають, у тому числі брат, його співмешканка і її син, який з ними разом не проживає, але часто приходить до своєї матері в гості. Він, обвинувачений, намагається обмежити з ними спілкування. Того дня він перебував вдома, у своїй кімнаті і вжив алкоголь. Приблизно опісля обідньої пори, точний час він не пригадує, вийшовши зі своєї кімнати, вирішив піти до кухні, але в коридорі зустрів потерпілого, який почав до нього, обвинуваченого, чіплятися і ображати, тому він, ОСОБА_5 , з метою запобігти напади з боку ОСОБА_4 , схопив його за руку і відштовхнув його з дороги. Наміру на спричинення тілесних ушкоджень не мав, вважає, що якби не перебував у стані алкогольного сп`яніння, зміг би уникнути конфлікту. Він вважає також, що не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки гіпс в потерпілого з`явився лише кілька днів потому. Тому на його, обвинуваченого думку, потерпілий навмисно перебільшує наслідки конфлікту, щоб дошкулити йому, обвинуваченому, а свою руку потерпілий пошкодив вже десь деінде, опісля конфлікту, наступного дня або через день-два.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що проживає зі своєю бабусею на АДРЕСА_3 , а його мати проживає тривалий час кілька останніх років за іншою адресою на АДРЕСА_4 , неподалік, за місцем проживання її чоловіка. В той день, 14.09.2019р., вдень, точний час він не пам`ятає, він завітав до своєї матері в гості, де в кухонній кімнаті зустрів обвинуваченого, що доводиться братом чоловіка матері і проживає за тією ж адресою. Оскільки в них відсутні приязні стосунки з-за того, що обвинувачений зловживає спиртними напоями і завжди перебуває у стані алкогольного сп`яніння. В той день, зустрівшись з обвинуваченим випадково у приміщенні домоволодіння АДРЕСА_5 , він, потерпілий, не мав наміру створювати конфліктну ситуацію, але обвинувачений почав до нього чіплятися, ображав, висловлювався на його адресу нецензурними словами, а потім наблизився, протягнув руки з наміром скопити за шию, але схопив його, потерпілого, за руку, бо він, потерпілий, почав захищатися, і штовхнув. Схопив його невдало за палець правої кисті і вивернув його, спричинивши біль. Спочатку начебто наслідків не настало рука лише швидко на очах розпухла, але, оскільки опухлість не проходила, він через день звернувся до лікарні, де зробили рентген і виявили перелом та наклали гіпс. Оскільки він, потерпілий, є студентом, ця травма та гіпс зашкодили йому брати в повному обсязі участь в навчальному процесі, чим завдали окрім матеріальних збитків у виді витрат на лікування, також моральну шкоду і незручності тривалий час. Цивільний позов він не заявляв, хоча пробачення обвинувачений за скоєне так і не попросив.
Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_4 , який проживає окремо від неї вона проживає тривалий час зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 за його адресою проживання на АДРЕСА_4 , а її син проживає з її матір`ю на вул.Малевінського, також в м.Болград, - неподалік, і часто приходить до неї в гості. Разом з її чоловіком ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_5 проживають його мати похилого віку і брат обвинувачений ОСОБА_5 , який зловживає спиртними напоями, ніде не працює, часто створює конфліктні ситуації, ображає матір, був судимий за спричинення тілесних ушкоджень її чоловіку вдарив був його молотком по голові. Обвинувачений майже завжди перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і чіпляється до всіх, у тому числі й до її сина потерпілого ОСОБА_4 . В той день 14.09.2019р. була субота, до неї вдень прийшов її син, та в коридорі чи в кухні між потерпілим її сином, і обвинуваченим стався конфлікт. Сам конфлікт вона не бачила, оскільки не почула, як син зайшов до хати, оскільки дивилася телевізор і його звук перешкодив їй почути, як син її погукав. Вона, вже почувши підозрілий шум, та вийшовши зі своєї кімнати, побачила як обвинувачений ОСОБА_5 тримає її сина за руку і відразу відпустив, побачивши, що на шум вийшли вона, свідок та її чоловік ОСОБА_9 . Син потерпілий ОСОБА_4 відразу показав їй свою праву руку, яка на очах почала розпухати. Вони вирішили, що усе само пройде, і до лікарні не пішли, оскільки були вихідні. Проте, оскільки опухлість руки не проходила, вони в понеділок звернулися до лікарні, де виявився перелам і сину на руку наклали гіпс. Отримання її сином травми вважає є наслідком конфлікту сина з обвинуваченим, і в конфлікті винний саме обвинувачений, який завжди до всіх чіпляється: до її чоловіка свого брата, до їхньої матері, хоча вона є літньою жінкою, у тому числі, до неї, свідка, та її сина потерпілого ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_10 надав суду свідчення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_7 .
Прокурор, на підтвердження вини і кваліфікації обвинуваченого надав суду наступні письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, та які були долучені судом до матеріалів судової справи, а також матеріали, що характеризують обвинуваченого: витяг з кримінального провадження про внесення до ЄРДР відомостей про злочин; постанови про призначення слідчої групи та групи прокурорів; заяву ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 19.09.2019 року; постанову від 19.09.2019р. про визнання ОСОБА_4 потерпілим; ухвалу суду про призначення судово-медичної експертизи та висновок експертизи від 30.09.2019р., згідно якого потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме: закритий перелам дистального метаепіфізу п`ятої п`ясткової кістки правої кисті зі зміщенням, міг утворитися 14.09.2019р.
Згідно висновку органу пробації від 24.12.2019р., обвинувачений характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку в лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, рівень його небезпеки для суспільства та ризик повторності скоєння правопорушень середній, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства за умови покладення на нього випробування та виконання заходів, визначених пробаційними програмами "Попередження вживання психоактивних речовин" та "Подолання агресивної поведінки".
Свідок ОСОБА_11 , що була допитана судом за клопотанням обвинуваченого, не була очевидцем злочину, надати свідчення щодо обставин скоєного не змогла, але охарактеризувала родину обвинуваченого як сварливу, стверджуючи, що проживає з ними в одному дворі і є сусідкою, та часто бачить і чує сварки в родині, особливо з ініціативи матері потерпілого ОСОБА_7 , вважає, що саме вона та її син провокують обвинуваченого на протиправну поведінку, принижують його, чіпляються до нього, оскільки він змушений захищатися і є жертвою обставин; його з дому виживають, тому він, з метою уникнення сварок і конфліктів, вже тривалий час кілька місяців вдома не проживає: знайшов роботу з проживанням в с.Виноградівка, і з того часу покинув вживати алкоголь. В них у будинку вона ніколи не бувала, подробиці їхніх взаємовідносин їй не відомі.
Учасники судового засідання не заперечували, що докази, зібрані в ході досудового та судового розслідування кримінального провадження і які були досліджені у судовому засіданні, є належними та допустимими.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що поясненнями обвинуваченого, потерпілого та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , доведено час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті, узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування і які були досліджені судом.
Прокурор, стверджуючи, що вина обвинуваченого та кваліфікація його дій доведена узгодженими між собою доказами поясненнями у судовому засіданні та підтверджена належними письмовими доказами, вважає, що за наслідками злочину та за відсутності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, враховуючи те, що попередня судимість обвинуваченого погашена, він не визнає вину, не розкаюється у скоєному, пробачення в потерпілого не просив, ОСОБА_5 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді обмеження волі, що передбачено санкцією статті, за якою він обвинувачується, але, враховуючи висновок органу пробації, який вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, вважає можливим застосувати щодо обвинуваченого дію ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком за умови виконання ним певних обов`язків.
Потерпілий, наполягаючи на наявності вини обвинуваченого та вчинені злочину з боку обвинуваченого стосовно себе, призначення покарання залишив на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого, посилаючись на те, що обвинувачений вину свою не визнає і його вина не доведена достатніми доказами, вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та виправданий. Обвинувачений підтримав свого захисника, але повідомив, що готовий сплатити штраф за скоєне.
З`ясувавши усі обставини злочину та оцінюючи їх у сукупності з усіма вищевказаними доказами, що були досліджені в ході судового засідання і які узгоджуються між собою в частині спричинення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, суд дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого інкримінованою йому статтею 122ч.1 КК України, та дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі, а кваліфікація його дій за ст.122 ч.1 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я правильна і доведена. При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, тяжкість скоєного, також суд враховує те, що обвинувачений на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває, скоїв злочин, який, згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості; як пом`якшуючу обставину суд визнає співпрацю зі слідством, та, за відсутністю доказів щодо наявності обтяжуючих обставин, дійшов висновку, що за доцільне, з метою виховання і перевиховання обвинуваченого, він підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді обмеження волі, що є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним правопорушень в майбутньому. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, підстави для його обрання судом наразі також відсутні, оскільки обвинувачений дотримується процесуальної поведінки. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.122ч.1 КК України, 368,369ч.1, 373ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного даним вироком, з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76ч.1п.1,2, ч.3п.2 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Покласти, згідно з вимогами ст.76ч.4 КПК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого обов`язок: здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_5 що звільнений від відбування покарання з випробуванням, після набрання цим вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.
Призначити засудженому ОСОБА_5 проходження пробаційних програм "Попередження вживання психоактивних речовин" та "Подолання агресивної поведінки" з метою розвитку та підтримки самоконтролю та досягнення позитивних змін в поведінці, виконання якої покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1