Справа № 405/8919/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2020 р. м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, по даній справі засудженого 28.09.2017 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області ч.2 ст.185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, просить застосувати до нього норми ст.81 КК України. На обґрунтування клопотання зазначив, що відбув більше строку покарання, має сім`ю, трьох дітей, сім`я має статус багатодітної, просить звільнити його умовно-достроково, щоб зміг працювати та допомогти сім`ї, про що надав підтверджуючі документи.

В судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву, просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» виніс розгляд даного питання на розсуд суду.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, оскільки має 18 стягнень, на шлях виправлення не став.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним напротязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі (В строк відбування покарання зараховано 07 днів попереднього утримання під вартою з 13.06.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2019 року відповідно до Закону України №838-VIII Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 час перебування під вартою в УВП з 21.06.2017 року по 31.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 04 місяці 10 днів.
Початок строку покарання 13.06.2016, кінець строку 24.02.2021.
З характеристики, наданої ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» станом на 29.01.2020 року в судове засідання, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 13.06.2017 року. За час перебування в Кропивницькій УВП (№14) порушень встановленого режиму утримання не допускав. Заохочень не мав.
З 27.06.2017 року відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», за час перебування в установі характеризується негативно, допустив 18 порушень встановленого порядку відбуваня покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності з них 15 разів правами начальника установи. Стягнення виражалися у порушенні ПВР та вилученні заборонених речей, за даний засуджений отримав 6 доган, 7 суворих доган, був поміщений 4 рази до ДІЗО та 1 раз до ПКТ. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Заохочень немає.
Суд при оцінці поведінки засудженого під час відбування покарання, бере до уваги те, що засуджений ОСОБА_5 свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Свідомо уникає виконання робіт з благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Крім того, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність організації їх роботи не проявляє. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом враховується, що засуджений ОСОБА_5 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає занадто суворою.
Вказані обставини свідчать, що заява засудженого та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
Більш того, адміністрацією установи виконання покарань поведінка ОСОБА_5 оцінювалась як така, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, у застосуванні заохочувальної норми передбачуваної ст.81 КК України останньому було відмовлено, що підтверджується витягом з протоколу №22 від 24.10.2019 року №6 засідання адміністративної комісії Кропивницької виправної колонії (№6) з питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Суд також враховує ті обставини, що засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений за умисні корисливі злочини, був звільнений по відбуттю строку покарання, а також умовно-достроково, та знову вчинив умисні корисливі злочини, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та у разі звільнення умовно-достроково зможе продовжити злочинну діяльність.
Судом також береться до уваги, що засуджений ОСОБА_5 одружений, має трьох неповнолітніх дітей, сім`я має статус багатодітньої, що підтверджується відповідними документами, доданими засудженим до клопотання.
Разом з тим, з урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, відбув дві третіх частини строку покарання, призначеного йому судом, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Суд приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, відтак, в задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6