Справа № 569/593/19
УХВАЛА

02 березня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий), представника ТОВ «Праймфорт» - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, в рамках кримінального провадження №0000112 від 28.11.2018 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 21.12.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 4 (чотири) системні блоки, шляхом позбавлення будь-кого можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

З клопотання слідує, що досудове розслідування кримінального провадження розпочато на підставі матеріалів, що надійшли з Рівненської місцевої прокуратури про те, що на території м. Рівне група невстановлених осіб, діючи всупереч Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" від 15.05.2009 року, організувала діяльність гральних закладів, у яких за допомогою комп`ютерної техніки та спеціальних програм-симуляторів гральних автоматів надаються послуги грального бізнесу, а гравці, сплачуючи кошти, мають можливість, в залежності від випадковості, як отримати грошовий виграш так і не отримати його.

Слідчий у клопотанні вказує, що у ході проведення досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 у нежитловому приміщенні протиправно функціонує ігровий зал, в якому під виглядом інтернет клубу, з використанням можливостей відповідних веб-ресурсів в мережі Інтернет та спеціальної комп`ютерної техніки, відвідувачам надається доступ до азартних ігор з можливістю отримання виграшів.

21.12.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 4 (чотири) системні блоки.

Покликаючись на наведене, а також, що вилучене майно, яке є предметом злочину та одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, слідчий вказує на необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що істотно ускладнить забезпечення швидкого, повного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального правопорушення, що має на меті законне та своєчасне притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили вищевказані кримінальні правопорушення.

Слідчий клопотання підтримав.

Представник ТОВ «Праймфорт» клопотання заперечив та вказав, що за вказаною адресою здійснює господарську діяльність на законних підставах ТОВ «Праймфорт», вилучені системні блоки які не є предметом злочину передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи тривалість досудового розслідування яке розпочато 28.11.2018, з моменту початку якого і на даний час минуло достатньо часу для отримання інформації, що міститься у вилучених за вищевказаних обставин чотирьох системних блоків, а також що про підозру у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено, зважаючи що арешт майна обмежує права власника ТОВ «Праймфорт» володіти належним майном, яке на законних підставах здійснює господарську діяльність на законних підстваха, що підтверджується наданими письмовими доказами, і відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією України та Законом, слідчий суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту вищевказаного майна вилученого за загаданих обставин, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було вилучене 21.12.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000112 від 28.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1