ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/454/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/161/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволено. Обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено на час судового розгляду запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 травня 2020 року. В клопотанні захисника ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , відмовлено.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким. Також, ризики, наявність яких було встановлено при обранні запобіжного заходу, на даний час не зменшились, а застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає даним про його особу, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам, які продовжують існувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати. Задовольнити клопотання його захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або на особисте зобов`язання. Свої вимоги мотивує тим, що докази прокурора щодо існування ризиків не відповідають дійсності, так як, чинити тиск на свідків він, ОСОБА_7 , не має наміру. Також, звертає увагу на те, що його перебування у закритому приміщенні негативно впливає на стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Згідно обвинувального акту від 10 травня 2019 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині за наступних обставин: 08 серпня 2018 року у вечірній час доби, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 перебували у приміщенні літньої кухні домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , де сидячи за столом розпивали спиртні напої, під час чого, між ними виник конфлікт та в ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно з метою вбивства ОСОБА_10 та перебуваючи у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, наніс ряд ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_10 , від чого той втратив рівновагу, та впав на поверхню підлоги. Надалі ОСОБА_7 , з метою доведення своїх злочинних намірів до кінця, тобто спричинення смерті ОСОБА_10 , продовжував наносити удари по його голові та тілу, що спричинили настання смерті ОСОБА_10 .

З матеріалів провадження вбачається, що в ході судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії цього запобіжного заходу неможливо. В цьому клопотання прокурор детально мотивував існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме зазначив, що обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 15 років і тому він може переховуватися від суду. Крім того, після події злочину обвинувачений уже вживав заходи з метою приховування його слідів. Також, в суді ще не допитано всіх свідків, які обвинуваченому відомі і проживають в одному населеному пункті з ним, що дасть змогу чинити на них тиск. Крім того, на розгляді суду перебуває ще одне кримінальне провадження, де ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки і ризик вчинення нових злочинів.

Суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення і прийшов до висновку, що зважаючи на вказані обставини і відомості про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений і вважається не судимим згідно ст.89 КК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження злочинної діяльності та переховування від суду.

На думку колегії суддів, за наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що лише продовження раніше обраного запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і дасть змогу запобігти наведеним ризикам.

Таким чином, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є законною і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 404-419 КПК України та рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019р., колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді