ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/5035/18 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1570/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинувачениого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2019р. відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Берестовенька Красноградського району Харківської області, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, офіційно не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, одружений, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючий, не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду розв`язаний цивільний позов, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вступивши попередньо у злочинну змову щодо вчинення крадіжки кабелю ліній зв`язку, 29.05.2018р. приблизно о 02год. 40хв. ночі цілеспрямовано прийшли в район домоволодіння №34 по вул. Світланівській м. Харкова, де розташовані два комутаційних розподільника кабелів, належних ПАТ «Укртелеком», які використовуються вказаним підприємством в якості сховища. При цьому вони розробили план злочинних дій, розподіливши між собою функціональні ролі вчинення крадіжки кабелю із застосуванням в якості знаряддя злочину плоскогубців, а також із використанням в якості засобу вчинення злочину мішка, які заздалегідь взяв із собою ОСОБА_8 .
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , спочатку почергово безперешкодно, шляхом вільного доступу відчинили комутаційні розподільники, які з`єднані із каналізаційною трубою, в якій зберігаються кабелі зв`язку.
Таким чином, вони, діючи узгоджено, виконали всі дії, які вважали за необхідне, для здійснення проникнення у зазначені сховища.
Потім, ОСОБА_8 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 , використовуючи темний час доби та ту обставину, що за їх діями ніхто не спостерігає, застосовуючи в якості знаряддя злочину наявні у нього плоскогубці, перекусив ними витягнуті з каналізаційної труби кабелі ліній зв`язку. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , бажаючи довести злочинний задум до кінця, усвідомлюючи протиправний характер спільного діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно заволоділи кабелем лінії зв`язку марки ТПП 10х2х0,4, довжиною 14м., вартістю 196грн. 84коп., кабелем лінії зв`язку марки ПРППМ 2х0,9, довжиною 16м., вартістю 64грн. 48коп., які належали та перебували на балансі ПАТ «Укртелеком», змотавши їх у дві бухти, та, поклавши їх у заздалегідь принесений із собою мішок.
Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виконали всі дії, які вважали за необхідне, для заволодіння майном ПАТ «Укртелеком», поєднаним з проникненням у сховище.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли з тим, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_8 завдали потерпілій стороні, юридичній особі ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди на загальну суму 261грн. 32коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №13684 від 13.06.2018р.
В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 02.06.2018р. у нічний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку, маючи умисел на повторне, таємне викрадення кабелю зв`язку, поєднаного з проникненням у сховище, яким слід вважати телефонну каналізацію, розташовану поряд з домоволодінням, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Світланівська, 42, цілеспрямовано прибули до місця її, каналізації, розташування. При цьому вони розробили план злочинних дій, розподіливши між собою функціональні ролі вчинення крадіжки кабелю із застосуванням в якості знаряддя злочину плоскогубців, а також із використанням в якості засобу вчинення злочину мішка, які заздалегідь взяв із собою ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи узгоджено, у співучасті з ОСОБА_9 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, спочатку руками підняв дерев`яне накриття, яким було накрито телефонну каналізацію, а потім проник в неї.
Таким чином, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними, для проникнення у сховище.
Надалі ОСОБА_8 , продовжуючи узгоджені з ОСОБА_9 спільні дії, бажаючи довести злочинний умисел до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи в якості знаряддя злочину наявні у нього плоскогубці, перекусив ними та безперешкодно, таємно заволодів телефонним кабелем ТПП 10х2х0,4, довжиною 9м., який належав та перебував на балансі ПрАТ «Фарлеп-Інвест».
Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , змотавши відрізаний останнім кабель зв`язку у бухту, поклали його у заздалегідь принесений із собою мішок.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_8 завдали потерпілій стороні, юридичній особі ПрАТ «Фарлеп-Інвест», матеріальної шкоди на суму 200грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №1965/18 від 09.07.2018р.
Крім цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 04.06.2018р., в нічний час доби, більш точний час встановити не виявилось за можливе, відчуваючи безкарність за раніше вчинені крадіжки, маючи умисел на повторне, таємне викрадення кабелю зв`язку, поєднаного з проникненням у сховище, яким слід вважати телефонну каналізацію, розташовану поряд з домоволодінням, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Борова, 52 А, цілеспрямовано прибули до місця її, каналізації, розташування. При цьому вони розробили план злочинних дій, розподіливши між собою функціональні ролі вчинення крадіжки кабелю із застосуванням в якості знаряддя злочину плоскогубців, а також із використанням в якості засобу вчинення злочину мішка, які заздалегідь взяв із собою ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи узгоджено, у співучасті з ОСОБА_9 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, спочатку безперешкодно за відсутності накриття люком проник у телефонну каналізацію.
Таким чином, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними, для проникнення у сховище.
Надалі ОСОБА_8 , продовжуючи узгоджені з ОСОБА_9 спільні дії, бажаючи довести злочинний умисел до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи в якості знаряддя злочину наявні у нього плоскогубці, перекусив ними та безперешкодно, таємно заволодів телефонним кабелем ТПП 30х2х0,4, довжиною 4м., який належав та перебував на балансі ПрАТ «Фарлеп-Інвест». Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , змотавши відрізаний останнім кабель зв`язку у бухту, поклали його у заздалегідь принесений із собою мішок.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , завдали потерпілій стороні, юридичній особі, ПрАТ «Фарлеп-Інвест», матеріальної шкоди на суму 198грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №1964/18 від 09.07.2018р.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок змінити та призначити йому покарання за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України просить звільнити його від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. З даним вироком не згоден, вважає призначене покарання занадто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.161-164), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно й об`єктивно дослідив обставини події, усім доказам, що є в кримінальному провадженні і були досліджені в судовому засіданні, дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку щодо повної доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Їх дії суд правильно кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, за епізодом від 29.05.2018р. як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а за епізодами від 02.06.2018р., 04.06.2018р. як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції достатньою мірою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки злочину, дані про особу обвинувачених.

Так, судом ураховано, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вчинили тяжкий злочин, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають, ОСОБА_9 раніше не судимий, в силу ст.89 КК України, не працює, не одружений, проживає поза місцем реєстрації в цивільному шлюбі, ОСОБА_8 , раніше не судимий, на час затримання працював за трудовим договором, одружений, проживає разом з дружиною в орендованому житлі, відповідно до довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор» страждає на туберкульоз легенів.

Також суд врахував особи обвинувачених та їх відношення до вчинених злочинів, визнав, обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують їх покарання.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_9 покарання, враховуючи наведені дані про особу обвинувачених та конкретні обставини справи.
Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про занадто суворе покарання, яке йому призначено судом першої інстанції, на думку колегії суддів слід зазначити наступне.
Санкція статті за якою засуджено ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (ч.3 ст.185 КК України) передбачає покарання від трьох до шести років позбавлення волі, тож суд першої інстанції призначив фактично мінімальне покарання, що передбачене санкцією вказаної норми.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.163) районним судом вивчалася можливість застосування інституту звільнення від відбування покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , проте, взявши до уваги його роль у вчинених злочинах , яка була більш активною, а також той факт що він ухилявся від кримінальної відповідальності на стадії досудового розслідування, в наслідок чого його оголошували у розшук, суд першої інстанції, обґрунтовано на думку апеляційної інстанції, прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до цього обвинуваченого положень ст.75 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2019р. відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді