Дата документу 05.02.2020 Справа № 317/3774/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/530/20
Єдиний унікальний № 317/3774/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балхаш Джезказганської області Казахстану, громадянина України, не одруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 11.04.2016 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 289, ст.ст. 75-76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
засудженого вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 29.09.2017 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Зауважує, що в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 знаходиться з 17.07.2017 р., в листопаді місяці 2019 року засуджений ОСОБА_6 фактично вже відбув 2/3 встановленого йому строку покарання в вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Суд першої інстанції не у повній мірі дослідив обставини справи, провів однобічну характеристику виправлення засудженого ОСОБА_6 , зауважує, що дійсно, засуджений має одну догану від 07.04.2018 року, однак вона знята та погашена в установленому законом порядку. Натомість, засуджений має чотири заохочення на правах начальника установи. Окрім того, засуджений ОСОБА_6 раніше був судимий за злочини, які ніяким чином не були пов`язані з насиллям над людьми, хуліганством, зухвалістю чи будь-якими іншими негативними проявами до людини та норм моралі. Засуджений в установі виконання покарань працевлаштований, працює оператором котельної установки. Раніше працював на дільниці по переробці «поліетилену». Окрім того, засуджений постійно підвищує свій освітній рівень, навчається.

Суд першої інстанції в своїй ухвалі не зазначив про те, що в особовій справі засудженого ОСОБА_6 є також в наявності повністю позитивна характеристика від 13.09.2018 року. У справі засудженого ОСОБА_6 з незрозумілих причин є в наявності одна характеристика колонії негативної спрямованості від 13.12.2019 року, яка направлена до суду, однак в особовій справі засудженого, яка пізніше надійшла до суду із колонії, є в наявності повністю позитивна характеристика від 13.09.2018 року. Зазначає, що обидві характеристики завізовані заступником начальника колонії ОСОБА_9 . В своїй ухвалі суд першої інстанції ніяким чином не зазначив своє ставлення до цих розбіжностей, не з`ясував їх у судовому засіданні та не відобразив в ухвалі. Особливо ці розбіжності в характеристиках, обидві з яких підписані ОСОБА_9 , незрозуміло яким чином корелюються з тим, що починаючи з серпня місяця 2018 року та по теперішній час, засуджений ОСОБА_6 має чотири поспіль позитивних заохочення, має одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місць позбавлення волі на весь не відбутий строк.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , який діє і інтересах засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення. Клопотання вмотивоване тим, що засуджений працевлаштований, має чотири заохочення, порушень не має.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання, вказав, що засуджений ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною, тому прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення та перевиховання і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно наданих суду характеристик від 13.12.2019 року та від 18.12.2019 року (а.с. 18, 30) засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.07.2017. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 06.04.2018 відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, яке виразилося у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення зняте у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, а також з нагоди святкування 25 річниці Незалежності України має чотири заохочення правами начальника установи.
На виробництві установи працевлаштований різноробочим, ставлення до праці посереднє, потребує постійного спонукання. Із засудженими підтримує рівні взаємовідносини. У відношенні до персоналу установи може проявити грубість, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Намагається дотримуватися вимог санітарії та гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті та порядку. Виконує роботи із самообслуговування, має задовільний рівень необхідних навичок. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх не тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Засуджений ОСОБА_6 участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає, участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає через власне небажання. Прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік немає. За вироком суду позову не має.
Отже, характеристика ОСОБА_6 є негативною.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 має чотири заохочення та одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку.
Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення зняте у встановленому законом порядку, проте враховується судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.
Також матеріали особової справи містять постанову про накладення дисциплінарного стягнення від 11.10.2018, яка не відображена у довідці про стягнення та заохочення. За змістом даної постанови з ОСОБА_6 проведено профілактичну бесіду замість накладення дисциплінарного стягнення за порушення форми одягу.
Попередні характеристики, які містяться в особовій справі засудженого, також є посередніми.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що передчасними є твердження клопотання про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів доходить висновку, що поведінка та ставлення до праці за весь час відбування покарання засудженого ОСОБА_6 у своїй сукупності не були сумлінними, тобто останній не довів своє виправлення і перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Про це зокрема свідчать дані про те, що він може проявляти грубість до персоналу, не завжди дбайливо становиться до майна, ставлення до праці є посереднім, про що свідчить низькі норми виробітку (а.с. 20).

Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що районним судом не були в повному обсязі з`ясовані дані про особистість засудженого ОСОБА_6 , зокрема не була врахована характеристика на засудженого від 13.09.2018 року (а.с. 46-47) є також необґрунтованими, оскільки вищевказана характеристика не досліджувалася у суді першої інстанції, а відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Інші доводи апелянта в апеляційному суді не спростовують висновків районного суду про те, що засуджений ОСОБА_6 своїм ставленням до праці довів своє виправлення.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: