Справа № 138/984/20
Провадження №:1-кс/138/131/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000231 від 01.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
06.04.2020 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000231 від 01.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 31.03.2020 до Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поживає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що 24.03.2020 ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_5 , здійснила крадіжку його мобільного телефону марки «Sony Xperia» моделі «MT 27i», білого кольору.

За даним фактом 01.04.2020 Могилів-Подільським ВП ГУНП у Вінницькій області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що 23.03.2020 він перебував неподалік магазину «Грош Експрес», що по вул. Ставиській у м. Могилів-Подільському, де спілкувався із своїм приятелем. В цей час до нього підійшла знайома ОСОБА_6 , яка у ході розмови йому повідомила, що вона посварилась із своїм співмешканцем, а тому їй та її доньці немає де жити. У свою чергу ОСОБА_5 повідомив, що до вирішення своїх проблем вона може пожити у нього. Після цього, потерпілий зателефонував до знайомого, який працює таксистом, щоб останній відвіз їх до місця проживання ОСОБА_5 . В подальшому, по приїзду до с. Серебрія Могилів-Подільського району, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли до магазину, що розташований біля церкви в с. Серебрія, де придбали пиво та продукти харчування. Після цього, вони пішли до будинку потерпілого, де розмовляли та випивали пиво. На наступний ранок, до потерпілого в гості прийшов його сусід дядько ОСОБА_7 , із яким потерпілий та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_8 повідомила, що вона піде до сестри, оскільки їй необхідно попрати дитячі речі. На прохання потерпілого залишитися, ОСОБА_8 не погодилась та швидко із дитиною залишила його будинок. Через деякий час потерпілий встановив, що належний йому телефон зник.

03.04.2020 в приміщенні Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області, що по вул. Сагайдачного, 4, м. Могилів-Подільський, Вінницька область ОСОБА_9 добровільно, у присутності двох понятих, видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі «MT 27i», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та пояснив, що даний мобільний телефон 24.03.2020 він придбав у громадянки на ім`я ОСОБА_8 .

Постановою про приєднання предметів до справи як речових доказів від 03.04.2020 мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі «MT 27i», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000231 від 01.04.2020.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказаний вище мобільний телефон.

Прокурор, слідчий та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просять клопотання задовольнити. Вказане не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та доданих до нього документів, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчий суддя встановив, що 03.04.2020 ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі «MT 27i», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який, як вказує останній, він придбав у громадянки на ім`я ОСОБА_8 .

Слідчий довів, що вказане майно може бути предметом кримінально протиправних дій та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000231 від 01.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі «MT 27i», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з правом користування без права відчуження.
Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, слідчому, ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1