Справа № 304/1906/19
Провадження № 1-кс/304/1/2020
У Х В А Л А

08 січня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 , розглянувши скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 та представника третьої особи ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Перечинського районного суду в порядку ст. 303 КПК України надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 та представника третьої особи ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Скаргу мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 06 грудня 2019 року було надано дозвіл на обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , на підставі якої 11 грудня 2019 року було проведено обшук за вищевказаною адресою, під час якого вилучено 24 пластмасових бутлів з прозорою рідиною по 10 л кожний; 44 пластикових пляшок з прозорою рідиною по 5 л кожна; 169 пластикових пляшок з прозорою рідиною; 240 скляних пляшок з прозорою рідиною та 16 стікер-пакеті з рідиною невідомого походження. В протоколі обшуку безпідставно зазначено, що обшук проводився за участі ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_3 , оскільки під час даного обшуку та вилучення речей останні присутні не були. Слідчий зазначив, що ухвалу слідчого судді про проведення обшуку ним вручено ОСОБА_10 , а не власнику майна, а також копію протоколу обшуку слідчий останньому не надав. Крім цього, 24 грудня 2019 року скаржник ознайомився з матеріалами кримінального провадження і виявив, що слідчий не звертався до суду з клопотанням про арешт вищезазначеного майна, після чого він звернувся до слідчого ОСОБА_5 з вимогою повернути майно особі, у якої таке вилучив, однак слідчий на заяву не відреагував. З огляду на вищевикладене просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити, при цьому посилаючись на викладені у ній обставини.

Слідчий СВ Перечинського ВП ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, оскільки вилучене майно відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2019 року ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 01 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, про обшук задоволено та надано прокурорам Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , слідчим Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дозвіл на обшук у будинку, підвальних та підсобних приміщеннях, гаражах, господарських прибудовах та дворогосподарстві у цілому за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення балаклав чорного кольору, викрадених грошових коштів, нотатків, схем, планів перевезення, мобільних телефонів та особистих речей потерпілих, а також інших заборонених законом речей, які мають значення для кримінального провадження.

Порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи врегульовано статтею 236 КПК України.

Частиною 5 статті 236 КПК України визначено, що обшук, на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З аналізу наведених положень КПК України, якими визначено поняття статусу тимчасово вилученого майна, вбачається, що вилучене під час обшуку майно, не має такого статусу, оскільки відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.

З резолютивної частини ухвали від 06 грудня 2019 року № 304/1906/19 про обшук вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на обшук у будинку, підвальних та підсобних приміщеннях, гаражах, господарських прибудовах та дворогосподарстві у цілому за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення балаклав чорного кольору, викрадених грошових коштів, нотатків, схем, планів перевезення, мобільних телефонів та особистих речей потерпілих, а також інших заборонених законом речей, які мають значення для кримінального провадження.

11 грудня 2019 року органом досудового розслідування на підставі даної ухвали було проведено обшук за вищевказаною адресою, під час якого вилучено 24 пластмасових бутлів з прозорою рідиною по 10 л кожний; 44 пластикових пляшок з прозорою рідиною по 5 л кожна; 169 пластикових пляшок з прозорою рідиною; 240 скляних пляшок з прозорою рідиною та 16 стікер-пакеті з рідиною невідомого походження, про що свідчить протокол обшуку від 11 грудня 2019 року (а. с. 48-51).

Вилучене під час проведення обшуку у будинку, підвальних та підсобних приміщеннях, гаражах, господарських прибудовах та дворогосподарстві у цілому за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке скаржник просить повернути, не є тимчасово вилученим майном в розумінні вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, оскільки таке відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.

Вказані обставини не зобов`язують слідчого у даному кримінальному провадженні, у відповідності до вимог ст. 171 КПК України звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон) визначені поняття спирту етилового та алкогольних напоїв. Так, спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований. Алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць.

Згідно з ст. ст. 2, 3 Закону, для виготовлення алкогольних напоїв необхідно мати ліцензію, яка видається тільки суб`єктам підприємницької діяльності органом, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону, незаконним виробництвом алкогольних напоїв є їх виробництво без наявності ліцензії на цей вид підприємницької діяльності.

Згідно з ст. 9 Закону алкогольні напої повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Статтею 10 Закону передбачено, що спирт етиловий, алкогольні напої підлягають підтвердженню відповідності в законодавчо регульованій сфері шляхом сертифікації. Відповідність спирту етилового підтверджується наявністю у їх виробника або імпортера сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності. Реєстраційні номери сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності, виданих на спирт етиловий, зазначаються у документах, згідно з якими передається відповідна продукція.

Відповідно до ст. 14 Закону роздрібна торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим та виноградним дистилятом спиртовим забороняється.

Згідно ст. 1 Закону місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Вимоги, яким мають відповідати місця зберігання спирту, визначені Порядком ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 із змінами і доповненнями (далі Порядок № 251) та Інструкцією з приймання, зберігання, відпуску, транспортування та обліку спирту етилового, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 13.04.2009 № 264 (далі Інструкція № 264).

Згідно з п. 1 глави 1 розділ ІІІ Інструкції № 264 спирт зберігають в стальних резервуарах (збірниках) за умови забезпечення можливості вимірювання в них наявного об`єму спирту.

Відповідно до п. 2 розділ ІІІ Інструкції № 264 резервуари для зберігання спирту встановлюють на відкритій площадці або у приміщенні. Місткість резервуарів повинна забезпечувати зберігання передбаченого запасу спирту за сортами та кількістю. Спирт можна зберігати в стальних бочках згідно з ГОСТ 13950 «Бочки стальные сварные и закатные с гофрами на корпусе. Технические условия», ГОСТ 6247 «Бочки стальные сварные с обручами катания на корпусе. Технические условия», металевих флягах згідно з ГОСТ 5037 «Фляги металлические для молока и молочных продуктов. Технические условия». Спирт в невеликій кількості допустимо зберігати в бутлях згідно з ГОСТ 10117 «Бутылки стеклянные для пищевых жидкостей. Технические условия».

Отже, в стальній оцинкованій або алюмінієвій тарі, а також в тарі, властивості якої впливають на якість спирту, заборонено.

Разом з тим, зберігання алкогольних напоїв в пластиковій тарі категорично забороняється чинними нормативними актами у зв`язку з утворенням токсичних сполук при контакті спиртом з пластиком.

Також відповідно до ст. 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» від 14.01.2000 року до неякісної та небезпечної продукції відноситься: продукція, яка не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів і нормативних документів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей; продукція, яка не відповідає обов`язковим вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів і нормативних документів щодо її безпеки для життя і здоров`я людини, майна і довкілля; продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо мови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, яка має при цьому повідомлятися; продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції та інша.

Тому, згідно вимог вищевказаного Закону неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу.

До матеріалів скарги та у судовому засіданні скаржником не надано жодних документів, які підтверджують якість та безпечність продукції, а також на право власності або законність набуття майна, що було вилучено під час проведення обшуку.

Разом з цим встановлено, що постановою слідчого СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про визнання речових доказів від 11 грудня 2019 року, вилучене в ході проведення обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000485 від 01 грудня 2019 року (а. с. 43-47).

Також встановлено, що постановами слідчого СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про призначення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів та про призначення техніко-криміналістичної експертизи документу від 24 грудня 2019 року призначено експертизи, які на даний час ще не проведені, з метою встановлення походження акцизних марок та щодо достовірності вмісту горілки, оскільки слідчий та прокурор не володіють спеціальними знаннями щодо надання висновків відповідності спирту вимогам ДСТУ (а. с. 57-68).

Крім цього, з протоколу огляду від 24 грудня 2019 року вбачається, що серед вилученого майна містяться численні марки акцизного податку з однаковими номерами, що може свідчити про їх незаконне виготовлення (підробку) (а. с. 69-73).

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що вилучене майно відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, тому таке майно не має ознак тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим необхідність вирішення питання про накладення арешту на вказане майно відсутня, а також те, що на даний час призначено експертизи, які ще не проведені, з метою встановлення походження акцизних марок та щодо достовірності вмісту рідини білого кольору, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 та представника третьої особи ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 167-169, 236, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 та представника третьої особи ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1