Справа № 366/2775/19
Провадження №1-кп/366/201/19
В И Р О К
Іменем України
18 грудня 2019 року Іванківський районний суд м. Києва у складі головуючого:
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження 0000475, внесеного 08.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болотня, Іванківського району, Київської області, громадянина України, українця, працює оператором пульта керування у виробництві стінових виробів філії ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна кераміка» у с. Озера Бородянського району Київської області, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає в смт. Іванків
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:
07.12.2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ моделі 21061 булого кольору д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Богдана Хмельницького в с. Болотня Іванківського району Київської області в напрямку перехрестя з вул. Чапаєва та Б. Хмельницького, навпроти будинку № 59, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, в порушення вимог ПДР України, а саме: п. п. 12.2, відповідно до якого водій транспортного засобу у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. п. 12.3. відповідно до якого водій у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. п. 12.4, відповідно до якого водій транспортного засобу у населених пунктах повинен рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год.
Так, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ моделі 21061 булого кольору д. н. з. НОМЕР_1 , та будучи не уважним, належним чином не стежачи за обстановкою на дорозі, не обрав належної швидкості руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в попутному напрямку відносно руху автомобіля марки ВАЗ під керуванням ОСОБА_3 , в наслідок чого потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Іванківської лікарні.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в дистальній третині зі зміщенням відламків, закритий перелом правої малогомілкової кістки у середній третині зі зміщенням відламків, закритий перелом обох ладіжок лівої гомілки зі зміщенням відламків, закритий перелом бугристості дистальної фаланги 3-го пальця, закритий перелом бугристості і основи дистальної фаланги 4-го пальця, правої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками тривалого розладу здоров`я.
Порушення вимог пункту 12.3 ПДР України водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень пішоходу (потерпілому) ОСОБА_7 .
Отже, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив злочини передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину передбачененого ч. 1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 22 тисячі 902 гривні обвинувачений ОСОБА_3 , не визнав, про відшкодування моральної шкоди на суму 200 000 (двісті тисяч) визнав частково на суму 7 тисяч гривень.
Будучи допитаним як обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив час, місце та обставини вчинення злочину.
Крім того, надав показання, в яких зазначив, що він рухаючись на автомобілі ВАЗ 21061, по вул.. Б. Хмельницького в с. Болотня від магазину в бік перехрестя з вулицею Чапаєва в с. Болотня зі швидкістю 60 кілометрів на годину, відволікся на проїжджаючий попереду великогабаритний вантажний транспортний засіб з увімкненим ближнім світлом фар, який рухався по зустрічній смузі для руху. Роз`їжджаючись із зустрічним транспортом на рівні кабіни водія, він на відстані 2 х метрів від свого автомобіля на узбіччі помітив пішохода, але загальмувати не встиг, так як правою частино автомобіля здійснив на нього наїзд та відчув удар. Після цього він відразу повернув кермо ліворуч та почав гальмувати. Зупинивши автомобіль він вийшов та попрямував до потерпілого. Оскільки він перебував у шоковому стані, свідки викликали поліцію та швидку.
У судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не застосовувати до нього додатковий вид покарання, а саме позбавлення права керування, адже за відсутності посвідчення водія він буде позбавлений можливості добиратись до місця роботи в інший район Київської області у зв`язку з чим може втратити роботу, а відповідно і заробіток, що в свою чергу призведе до скрутного матеріального становища, а від так він не зможе допомагати потерпілому ОСОБА_7 з лікуванням та реабілітацією.
Допитаний як потерпілий ОСОБА_7 , показав суду, що 07 грудня 2018 року, він вийшов з дому на прогулянку. Повертаючись додому йшов по узбіччю дороги по попутній смузі для руху автомобілів. Не доходячи 30 метрів до свого будинку він побачив вантажівку, яка зупинилась максимально до краю проїжджої частини дороги. Відстань від нього до вантажівки складала приблизно 3 метри. Проходячи повз ліхтар, він відчув удар . Після чого втратив свідомість. Коли прийшов до тями то побачив, що він лежить біля паркану, крім того відчував страшний біль. Після цього сусід на власному автомобілі доставив його до лікарні, оскільки швидка довго не їхала на виклик.
У судових дебатах потерпілий ОСОБА_7 , зазначив, що він не бажає зла та покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , однак бажає отримувати матеріальне відшкодування на лікування та реабілітацію.
Прокурор у судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, крім того вирішити питання щодо речових доказів, судових витрат та цивільного позову.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 у судових дебатах не підтримав думку прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засоби. Вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, з тих причин, що ОСОБА_3 маючи всього 1 рік досвіду керування транспортними засобами вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з безпекою дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Крім того, прокурором у судовому засіданні надано, а судом досліджено матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а саме:
-Характеристику з місця роботи (характеризується позитивно);
-Свідоцтво про шлюб;
-Довідку про відсутність судимостей;
-Свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-Наказ № 257к від 01.09.2016 року про прийняття на роботу сортувальником керамічних виробів з випробувальним терміном 1 місяць з оплатою праці;
-Копію трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_3 прийнятий на роботу до філії ПАТ Слобожанська будівельна кераміка;
-Довідку про доходи за період з 04.2019 року по 09.2019 року (отримав доходу на загальну суму 74 тисячі 407 гривень).
Окрім того, судом було оглянуто:
- витяг з ЄДРДР від 07.12.2018 року;
- постанови про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 08.12.2018 та 30.09.2019 року, відповідно до яких автомобіль ВАЗ 21061 д. н. з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , історія стаціонарного хворого ОСОБА_7 , визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження;
- довідки про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні на суму: 858 грн. 00 коп.; 1430 гривень 00 коп.; 1570 грн. 10 коп.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши характеризуючи матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження повністю доведена.
Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.1 ст.286 КК України, а за вчинення даного злочину він підлягає покаранню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди (відшкодування витрат на лікування у сумі 44 тисячі гривень).
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Таким чином, обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяного злочином наслідку, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, щиро розкаюється у вчиненому, шкоду потерпілому відшкодував, раніше не судима, на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває.
Окрім цього, суд враховує дані досудової доповіді, складеної провідним інспектором Іванківського РВ філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області, ОСОБА_9 , на підставі ухвали Іванківського районного суду Київської області області від 08.11.2019 року, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.
За таких обставин суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за вчинений злочину в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі.
Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Також, враховуючи обставини справи, характер допущених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, працевлаштування, добровільного відшкодування шкоди, позитивних характеристик, враховуючи позицію потерпілого, який не має на меті покарати обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 недоцільно призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Стосовно заявлено потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 22 902 гривень та моральної шкоди на суму 200 000 гривень, то суд вважає що ці вимоги підлягають частковому задоволенню оскільки обґрунтовані доказами не в повному обсязі.
Так, відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушення завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
За ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
2. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
3. Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження ….;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
За ч. 1 ст. 129 КПК України, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Щодо позовної вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 22 902 гривень, то суд вважає що в задоволенні цих вимог слід відмовити, з тих підстав, що суд не може вийти за межі своїх повноважень шляхом оцінки правильності лікування потерпілого та загальної практики вживання певного виду ліків, що відноситься виключно до компетенції відповідних спеціалістів.
Щодо позовної вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди у сумі 200 000 гривень, то суд вважає, що ця вимога підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Так, згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
У п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода завдана особі чи майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодовувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
У п. 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, враховуючи характер правопорушення, тривалість та глибину моральних страждань, які зазнав позивач, суд дійшов до висновку що з урахуванням принципу розумності та справедливості, розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 50 тис. грн.
Процесуальні витрати за залучення експерта на суму 858 грн. 00 коп.; 1430 гривень 00 коп.; 1570 грн. 10 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, а питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373- 374 КПК України, ст. ст. 75, 76, ч. 1 ст. 286 КК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 18 грудня 2019 року.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень.
Речові докази:
автомобіліь марки ВАЗ 21061 білого кольору з д. н. з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які визнані речовими доказами - повернути законному власнику ОСОБА_3 ;
історію стаціонарного хворого ОСОБА_7 , яка визнана речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження повернути до Комунального закладу Вишгородська центральна районна лікарня.
Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави 850 гривень витрат за проведення експертизи № 12-1/2502 від 22.01.2019 року, що була проведена Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави 1430 гривень витрат за проведення експертизи № 12-2/2503 від 22.01.2019 року, що була проведена Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави 1570 гривень 10 копійок витрат за проведення експертизи № 12-1/1521 від 16.09.2019 року, що була проведена Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя