Справа № 755/1180/20
№1-м/755/3/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство юстиції України /далі заявник/ звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому заявник просив суд визначити норми /статті, частини статей/ Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого засудженого визнано винним вказаним вище вироком суду Російської Федерації та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі цього вироку суду.
Так, вироком Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет») групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням, відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення, просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року до покарання у виді 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, визначити йому строк покарання 7 років позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.
Зазначена Європейська конвенція, згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Частиною 1 статті 602 КПК України передбачено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті /частини статей/ закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Так, вироком Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет») групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 10.11.2017 року. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 тримання його під вартою в період з 09.12.2016 року по 09.11.2017 року включно. Запобіжний захід засудженому залишено тримання під вартою.
Відповідно до розпорядження № 1-228/2017 від 09.01.2018 року про виконання вироку, вирок Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 20.12.2017 року.

Згідно з довідкою про відбуту та не відбуту частини покарання, виданої начальником ФКУ ВК-19 ОСОБА_5 , початок строку відбування 09 грудня 2016 року, кінець строку відбування 08 грудня 2026 року, станом на 13 вересня 2018 року відбув 01 рік 09 місяців 04 дні, невідбутий строк покарання 08 років 02 місяці 25 днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.
Згідно зі ст. 606 КПК України, визначаються умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, остання відома адреса реєстрації в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його особистою заявою. Також, як вбачається з характеристики ОСОБА_4 , за період відбування покарання, останній не виконує вимоги внутрішнього розпорядку, має п`ять стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання, покарання відбуває у звичайних умовах відбування покарання з 09.02.2018 року, злісним порушником встановленого порядку відбування покарання не визнавався, на профілактичному обліку не перебуває та не перебував, заходи виховного характеру відвідує, не робить для себе правильні висновки, у виховних та профілактичних бесідах веде себе спокійно, реагує адекватно. Зокрема, у побуті, ОСОБА_4 охайний, форму одягу та санітарно-гігієнічні норми дотримується. У даний час, не працює, проявляє ініціативу до працевлаштування, заохочень не має. Крім того, ОСОБА_4 виконує індивідуальну програму психологічної корекції своєї особистості, схильності до втечі з місць позбавлення волі не виявлено. Зокрема, підтримує зв`язок із родичами в установленому законом порядку. Засуджений ОСОБА_4 не має прагнення припинити із злочинним минулим, має чіткі життєві плани, а саме: по відбуттю строку покарання, влаштуватися на роботу. Крім того, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину по вироку визнав частково, ступінь скоєного визнає, у скоєному кається. По вироку виконавчих листів не має.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений вироком Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року до покарання у виді 10 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Дії, передбачені ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет») групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідають діям, передбаченим ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України - санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Разом з тим, згідно зі ч. 3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Враховуючи, що строк покарання у виді позбавлення волі, призначений вироком Російської Федерації, передбачений санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд призначає покарання в межах двох третин строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, вирок Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, слід привести у відповідність із законодавством України дотримуючись вимог статті 10 Конвенції про передачу засуджених осіб та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України до 7 років.

Крім того, суд не визначає засудженому ОСОБА_4 додаткове покарання, як це передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді конфіскації майна, як обов`язкове, оскільки за вироком Тракторозаводського районного суду м. Волгограду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_4 не призначалось.
Також, відповідно до положень п. «с» ч. 1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 09.12.2016 року по 09.11.2017 року та не визначати виду державної установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно з законодавством України, суд приходить до висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку у відповідність з кримінальним законодавством України.
Керуючись ст. ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст. ст. 602, 606, 610 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Тракторозаводського районного суду м. Волгограду від 10.11.2017 року, згідно з яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації й призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 10.11.2017 року. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 тримання його під вартою в період з 09.12.2016 року по 09.11.2017 року включно. Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів.

Суддя: