печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 31.10.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 12.10.2018, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
12.11.2019 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 31.10.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 12.10.2018, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства та практики Європейського суду з прав людини, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги скарги.

Зацікавлена особа слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 та/або інший слідчий в кримінальному провадженні, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду скарги, в судове засідання не з`явились.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, а неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 в обґрунтування доводів та вимог скарги, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.10.2018 зобов`язано уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 13.12.2017, яка надійшла до Національного антикорупційного бюро України 13.12.2017 за вхідним № 188/32923-00.

В якості правових підстав для порушення кримінального провадження ОСОБА_3 у вищевказаній заяві зазначив, що уповноваженні особи Національного антикорупційного бюро умисно не виконали ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2017 у справі № 760/18817/17 про зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України, щодо заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 13.09.2017 № 188/23743-00 ( а.с. м.к.п.10-11).

За вказаним фактом Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 12.10.2018, яке оскаржуваною постановою закрито у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Між тим, зміст оскаржуваної постанови беззаперечно свідчить про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Текст оскаржуваної постанови зводиться виключно до викладу диспозицій певних статей КПК України, без будь-якого аналізу отриманих в ході досудового розслідування доказів, при цьому слідчий фактично вдався до переоцінки фактичних обставин, викладених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2017 у справі № 760/18817/17, зазначивши, що в уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України не було правових підстав для виконання вказаної ухвали, оскільки заява ОСОБА_3 не містила достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, згідно зі ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 535 КПК України, судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили.

Стаття 382 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню. Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом, хоча може полягати в навмисному прояві бездіяльності, не вжиті усіх передбачених заходів, направлених на виконання судового рішення, за наявності об`єктивної можливості виконати судове рішення.

Слідчим суддею встановлено, і на зазначене посилається заявник, що при проведенні досудового розслідування слідчий не надав належної правової оцінки тим обставинам, що працівники Національного антикорупційного бюро України не виконали ухвалу Національного антикорупційного бюро України.

Окрім того, відповідно до ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Матеріали кримінального провадження не містять даних, що органом досудового розслідування виносилось рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Оскільки КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, то заявник ОСОБА_3 відповідно до ст. 220 КПК України наділений правом вносити відповідні клопотання про вчинення слідчих та процесуальних дій.

Однак, всупереч вимогам ст.ст. 55, 220 КПК України, органом досудового розслідування не проведено допиту потерпілого ОСОБА_3 .

Окрім того, згідно зі ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події злочину; 2) встановлена відсутність в діянні складу злочину; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Таким чином, слідчим, наряду з неповнотою досудового розслідування, при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосовано положення ст. 284 КПК України, якою не передбачено такої підстави для закриття кримінального провадження як за відсутністю ознак злочину.

Зважаючи на викладене, визнати досудове розслідування всебічним, повним та ефективним, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження законним та обґрунтованим не надається можливим, у зв`язку з чим постанова

про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 31.10.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 12.10.2018, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,- скасувати.

Зобов`язати слідчого відновити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні і провести досудове розслідування

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1