Справа № 175/3919/19
Провадження № 1-кп/175/186/19
Ухвала

Іменем України

28 січня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
а також представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001109 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з вищою освітою, розлученого, працюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.367 КК України,

встановив:

Відповідно до зміненого обвинувального акта від 15 січня 2020 року, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що відповідно до Указу Президента України від 18 березня 2010 року № 384/2010 він у період з 18 березня 2010 року по 24 грудня 2012 року, обіймаючи посаду голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі Дніпропетровська ОДА) та достовірно знаючи про обов`язок діяти в межах Конституції України та законів України, вчинив злочини у сфері службової діяльності при наступних обставинах.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (далі Закон), голови місцевих державних адміністрацій:

1) очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень;

2) представляють відповідні місцеві державні адміністрації у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами як в Україні, так і за її межами; 3) призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників,

керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону;

4) призначають на посади та звільняють з посад керівників апаратів місцевих державних адміністрацій та керівників структурних підрозділів апаратів місцевих державних адміністрацій;

5) укладають та розривають контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, або уповноважують на це своїх заступників;

6) погоджують у встановленому порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України;

7) в межах затверджених бюджетів виступають розпорядниками коштів відповідних державних адміністрацій, використовуючи їх лише за цільовим призначенням;

8) регулярно інформують населення про стан виконання повноважень, покладених на місцеву державну адміністрацію;

9) утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад;

10) здійснюють інші функції, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня.

Статтею 41 Закону передбачено, що голови місцевих адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1 примітки до ст.364 та п.2 примітки до ст.368 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 на момент учинення злочинів був службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище.

За приписом ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 15 Закону, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі охорони земель належать: забезпечення реалізації державної політики щодо використання та охорони земель; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм у галузі використання та охорони земель; економічне стимулювання раціонального використання та охорони земель відповідно до закону; установлення обмежень (обтяжень) у використанні, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог законодавства в галузі охорони земель.

За приписом ст.21 Закону місцева державна адміністрація в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля розробляє та забезпечує виконання у встановленому порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості ґрунтів, що перебувають у державній власності; розпоряджається землями державної власності відповідно до закону; вживає заходів до відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля підприємствами, установами, організаціями і громадянами, тощо.

Відповідно до пункту ґ частини 1 статті 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Згідно з ч.4 ст.121 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-Ш в період з 30.09.2011 року по 16.05.2012 року, до повноважень обласних державних адміністрацій належало розпорядження землями державної власності (крім земель державної власності, розпорядження яким належало до повноважень районних державних адміністрацій та Кабінету Міністрів України).

Відповідно до Указу Президента України № 720/95, Методичними рекомендаціями щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затвердженими наказом Держкомзему від 20.02.1996 року № 11 та Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими наказом Держкомзему України, Мінсільгосппроду, УААН від 04.06.1996 року № 47/172/48, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, які перебувають у колективній власності сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, та виділення за рахунок яких окремих земельних часток (паїв) не призведе до зниження ефективності їх використання (меліоровані землі, масиви багаторічних насаджень, спеціалізованих сівозмін тощо).

Сільськогосподарські угіддя, виділення за рахунок яких земельних часток (паїв) призведе до зниження ефективності їх використання) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо), паюванню не підлягають та залишаються у колективній власності членів вказаних сільськогосподарських підприємств.

Згідно з частинами 2, 3 ст.5 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ, суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

30 вересня 2011 року та 16 лютого 2012 року (більш точного часу під час судового розгляду не встановлено) ОСОБА_7 , обіймаючи посаду голови Дніпропетровської ОДА, неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у порушення вимог ст.5 Земельного кодексу України, ст.21 Закону, Указу Президента України № 720/95, Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Держкомзему від 20.02.1996 року № 11 та Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених наказом Держкомзему України, Мінсільгосппроду, УААН від 04.06.1996 року № 47/172/48, перебуваючи у своєму робочому кабінеті у приміщенні Дніпропетровської ОДА по проспекту Олександра Поля, 1 у м. Дніпрі (до перейменування проспект Кірова, 1 у м. Дніпропетровськ), видав розпорядження голови обласної державної адміністрації № Р-671/0/3-ІІ, № Р-678/0/3-ІІ і № Р-78/0/3-12, якими змінив цільове призначення земельних ділянок загальними площами 15,0197 га, 1,8 га та 1,1511 га нібито із «земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовища)», а насправді із «земель колективної власності» правонаступників колгоспу-комбінату «Катеринівський» Нікопольського району Дніпропетровської області на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на «землі промисловості» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, що пов`язані з користуванням надрами (розширення кар`єру з видобутку корисних копалин) та надав зазначені земельні ділянки в оренду ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» на строк дії ліцензії на експлуатацію західної частини Нікопольського родовища від 06.08.1996 року № 597.

16 травня 2012 року (більш точного часу під час судового розгляду не встановлено) він, неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у своєму робочому кабінеті у приміщенні Дніпропетровської ОДА за вказаною адресою видав розпорядження голови обласної державної адміністрації № Р 337/0/3-12, № Р 338/0/3-12, № Р 339/0/3-12, № Р 340/0/3-12, № Р 341/0/3-12 № і Р-343/0/3-12, якими змінив цільове призначення земельних ділянок загальною площею 2,9432 га нібито із «земель запасу сільськогосподарського призначення (під господарськими шляхами і прогонами; інші вкриті землі)», а насправді із «земель колективної власності» правонаступників КСП ім. Горького Нікопольського району Дніпропетровської області на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на «землі промисловості» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, що пов`язані з користуванням надрами (розширення кар`єру з видобутку корисних копалин) та надав зазначені земельні ділянки в оренду ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» на строк дії ліцензії на експлуатацію західної частини Нікопольського родовища від 06.08.1996 року № 597.

У наслідок цього земельні ділянки за кадастровими номерами :02:002:0549, :02:002:0550, :02:002:0551, :02:002:0552, :02:002:0553, :02:002:0554, :02:002:0555, :02:002:0556, :02:002:0557, :04:009:1287, :04:009:1288, :04:009:1286, :04:008:0989 і :02:002:0558 загальною вартістю 12123696 грн. вибули із права власності правонаступників (колишніх членів реформованих колгоспів) колгоспу-комбінату «Катеринівський» Нікопольського району Дніпропетровської області та КСП ім. Горького Нікопольського району Дніпропетровської області, що призвело до завдання збитків правонаступникам на суму 12123696 грн., що більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п.4 примітки до ст.364 КК України є тяжкими наслідками.

Протиправні дії ОСОБА_8 щодо незаконної передачі в оренду земельних ділянок за кадастровими номерами :02:002:0549; :02:002:0550 і :02:002:0551 відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 призвели до завдання збитків державі на суму 486133,50 грн. шляхом зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) із земельних ділянок внаслідок проведення робіт без оформлення відповідного дозволу, що більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п.4 примітки до ст.364 КК України є тяжкими наслідками.

Згідно зі ст.172 Земельного кодексу України, консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно-забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я. Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок.

Так, на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки, ТОВ «АРТ ЛЕНД» з 2008 року належать 23 земельні ділянки загальною площею 45,3922 га «для ведення підсобного сільськогосподарського господарства (рілля)» на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

У зв`язку з виробничою необхідністю у ТОВ «АРТ ЛЕНД» виникла необхідність у зміні цільового призначення зазначених земельних ділянок та використання їх у комерційних цілях з іншим цільовим призначенням.

При цьому керівництву ТОВ «АРТ ЛЕНД» було достовірно відомо, що відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону та що відповідно до п.8-10 Порядку зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 11.04.2002 року, зміна цільового призначення земельних ділянок ріллі для інших потреб, ніж для сільськогосподарських, ведення лісового і водного господарства, будівництва об`єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району відбувається за рішенням Кабінету Міністрів України.

Голова Дніпропетровської районної державної адміністрації (далі Дніпропетровська РДА) ОСОБА_9 здійснив особистий прийом представників ТОВ «АРТ ЛЕНД», у результаті чого 29.08.2011 року до Дніпропетровської районної державної адміністрації від ТОВ «АРТ ЛЕНД» надійшли заяви № 4449-3/9 та № 4450-3/9 з питання затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку при об`єднанні земельних ділянок, що знаходяться у власності ТОВ «АРТ ЛЕНД» «для ведення підсобного сільського господарства» на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району.

Голова Дніпропетровської РДА ОСОБА_9 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не перевіривши наявність правових підстав для переведення сільськогосподарських угідь площею 26,0000 га та 19,3922 га, що знаходяться у власності ТОВ «АРТ ЛЕНД», з «орнопридатних угідь (ріллі)» на «пасовища», в порушення вимог ст.ст.15, 21 Закону, ст.ст.17, 20, 22, 33 Земельного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 року, п.10 постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 11.04.2002 року, а також без урахування вимог Наказу Держкомзему України від 17.10.2002 року № 175, який затверджує «Порядок консервації земель», 08 вересня 2011 року у робочий час на своєму робочому місці у приміщенні Дніпропетровської РДА по вул. Тепличній, 5 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області (до перейменування смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області) видав розпорядження № 2016-р та № 2017-р від 08.09.2011 року, якими незаконно змінив вид угідь земельних ділянок загальною площею 26,0000 га та 19,3922 га, чим створив умови для подальшої незаконної зміни цільового призначення та заниження суми втрат сільськогосподарського виробництва при вилученні вказаних земель для використання у цілях, не пов`язаних із веденням сільського господарства.

10 серпня 2012 року ОСОБА_5 , неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у своєму робочому кабінеті в приміщенні Дніпропетровської ОДА по проспекту Олександра Поля, 1 у м. Дніпрі видав розпорядження голови обласної державної адміністрації № Р-549/0/3-12 і № Р-551/0/3-12 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок загальною площею 26,000 га та 19,3922 га, що перебувають у власності ТОВ «Арт Ленд», якими затвердив проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється; змінив цільове призначення цих земельних ділянок із «земель сільськогосподарського призначення (для ведення підсобного сільського господарства (пасовища)» на «землі промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (виробничо-складського комплексу)» та зобов`язав ТОВ «АРТ ЛЕНД» здійснити відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва (пасовищ) у розмірах 1698056 грн. і 1334849 грн. відповідно.

При цьому загальний розмір втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням вказаних земельних ділянок для «земель сільськогосподарського призначення (для ведення підсобного сільського господарства (пасовища)» на підставі розпоряджень голови обласної державної адміністрації № Р 549/0/3-12 і № Р 551/0/3-12 складає 3032905 грн.

У свою чергу загальний розмір втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням цих земельних ділянок для сільськогосподарських угідь «рілля» складає 8172564 грн.

Різниця між загальним розміром втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь земельних ділянок, які передаються у власність ТОВ «АРТ ЛЕНД» загальною площею 45,3922 га як для «ріллі», та між розміром втрат сільськогосподарського виробництва внаслідок зміни цільового призначення цих земельних ділянок як для «пасовищ», складає 5139659 грн.

Таким чином, у результаті незаконних дій ОСОБА_5 спричинено збитки громадським інтересам у вигляді ненадходження втрат сільськогосподарського виробництва внаслідок зміни цільового призначення земельних ділянок на загальну суму 5139659 грн., що більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п.4 примітки до ст.364 КК України є тяжкими наслідками.

Ці дії ОСОБА_5 , що виразились у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки громадським інтересам, прокурором під час судового провадження кваліфіковані за ч.2 ст.367 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявив письмове клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України. При цьому наголошує, що сторона захисту вважає кримінальне провадження політично мотивованим, а всі діяння ОСОБА_5 законними та обґрунтованими. Не вважає ОСОБА_5 винним у інкримінованому злочині, оскільки в діях свого підзахисного відсутній не лише склад злочину, а відсутня сама подія інкримінованого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 , який надав письмову згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, звернув увагу, що не вважає себе винним у інкримінованому злочині, оскільки не вбачає у своїх діях складу і події інкримінованого злочину.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_6 також не заперечувала проти закриття кримінального провадження.

Селищний голова Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_11 , міський голова Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 , представники Дніпровської районної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_13 , колгоспу-комбінату « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_14 та КСП ім. Горького Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_15 у своїх заявах від 24 січня 2020 року і без дат, погодилися зі зміненим обвинуваченням.

Обсудивши заявлене клопотання, суд дійшов до наступного.

За приписом частини 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положенням п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Частиною 3 статті 12 КК України передбачено, що злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, тобто який відповідно до ч.3 ст.12 КК України віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, - минуло понад п`ять років, клопотання захисника підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України, а за приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Під час досудового розслідування 16 вересня 2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді особистої поруки, строк дії якого сплинув 05 листопада 2019 року, а тому це питання судом не вирішуються.

За приписом частин 1 і 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати та на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що лише при ухвалені обвинувального вироку, постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок і з огляду на вимоги ч.ч.1 і 2 ст.124, ч.1 ст.129 КПК України, заявлений прокурором цивільний позов суд залишає без розгляду.

Із таким позовом прокурор чи представники потерпілих вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

З тих же підстав суд не стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз № 048-17 від 27.10.2017 року та № 29/1.1/828 від 12.01.2018 року, які складають 7142,40 грн. і 2860,00 грн.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, ст.ст.124, 129, 284, 286, 350, 369 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 від 28 січня 2020 року - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.367 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження № 0001109.

Цивільний позов старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 завданої злочинами шкоди - залишити без розгляду.

Судові витрати за проведення експертиз № 048-17 від 27 жовтня 2017 року та № 29/1.1/828 від 12 січня 2018 року у загальному розмірі 10002 (десять тисяч дві) гривні 40 копійок, - віднести за рахунок Державного бюджету України.

Оригінали розпоряджень голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Р-671/0/3-ІІ і № Р-678/0/3-ІІ від 30 вересня 2011 року, № Р-78/0/3-12 від 16 лютого 2012 року, № Р 337/0/3-12, № Р 338/0/3-12, № Р 339/0/3-12, № Р 340/0/3-12, № Р 341/0/3-12 № і Р-343/0/3-12 від 16 травня 2012 року, № Р-549/0/3-12 і № Р-551/0/3-12 від 10 серпня 2012 року, визнані речовими доказами на підставі постанов старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_16 від 02 лютого 2018 року, - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0001109.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1