ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
представника колонії ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2019 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій категорично не погоджується з рішенням районного суду.

В своїй скарзі, вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, що судом невірно оцінено матеріали його особової справи.

ЄУНСС №722/1974/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/74/20
Категорія ст. 539 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

Просить скасувати ухвалу суду І інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_6 , міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, думку представника колонії, розглянувши матеріали судового провадження, особової

справи засудженого та доводи його апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В ході апеляційного розгляду даного провадження було встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.11.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

25.01.2016 року ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області, вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.11.2015 року залишено без змін. В строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано період перебування його під вартою з 28.03.2015 року по 25.01.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з 28.03.2015 року.

Кінець строку відбування покарання у виді позбавлення волі припадає на 30 травня 2021 року.

Отже, на час розгляду судом клопотання, ОСОБА_6 відбув більше двох третин строку призначеного судом покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисного тяжкого злочину.

З матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.11.2015 р. у державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 15 лютого 2016 року, а взагалі в місцях позбавлення волі перебуває з 28.03.2015 року.

У державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» до дисциплінарної відповідальності за час перебування в ній не притягувався. За підсумкам роботи, в період за другий квартал 2019 року, відповідно до ст. 130, 131 КВК України, заохочувався у вигляді подяки (12.07.2019 року) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

Разом з тим, як вбачається із довідки відділу організації та нормування праці №333 від 09.12.2019 року та особової справи ОСОБА_6 , згідно якої останній по прибуттю до установи та по березень 2016 року, а також в березні 2017 року та в лютому 2018 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався.

З квітня 2016 року по грудень 2018 року був працевлаштований на виробництві установи. З покладеними перед ним змінними завданнями в повному обсязі не справлявся.

В період з січня 2019 року по березень 2019 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

З квітня 2019 року по даний час працевлаштований в якості верстатника деревообробного обладнання виробничої майстерні установи. Нарікань зі сторони виробничого персоналу відносно його відношення до праці не поступало.

18.10.2016 року засудженому будо відмовлено в застосуванні ст. 101 КВ України, 14.12.2017 року було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, 31.01.2019 року відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі яка не довела свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, а саме характеристики начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_9 від 11.12.2019 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_6 у відношенні до персоналу установи тактовний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце і приліжкову тумбочку, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує на них посередньо, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом побачень та отриманням передач, роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання.

За період відбування покарання отримав спеціальність «Верстатник деревообробних верстатів І розряду» закінчивши навчання у навчальному центрі при установі. За зайняте перше місце в конкурсі фахової майстерності по даній спеціальності був відзначений керівництвом навчального закладу.

Як не маючий повної загальної середньої освіти, засуджений ОСОБА_6 , лише в серпні 2019 року подав заяву на участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта» та навчається у вечірній (змінній) школі, яка функціонує при установі.

Згідно виписки з протоколу №1 від 31.01.2019 року засідання атестаційної комісії, з оцінки ступеню виправлення засуджених, рішенням комісії засудженому ОСОБА_6 дана оцінка, як особі, яка дотримується вимог режиму відбування покарання.

З довідки медичної частини ДУ «СВК (№67)» від 09.12.2019 року №374 встановлено, що на даний час ОСОБА_6 є працездатним та стан здоров`я його задовільний.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 на час розгляду його апеляції та під час відбування покарання були сумлінними, згідно довідки від 09.01.2019 року він працював повний 2016-2018 рік, 12.07.2019 року йому оголошено «Подяку», до дисциплінарної відповідальності не притягувався, тобто в його особистості відбуваються позитивні зміни і на даний час він довів своє виправлення. З дослідженої особової справи засудженого також убачається, що норму виробітки він не завжди виконував у зв`язку із відсутністю необхідних обсягів робіт в майстерні. Таким чином клопотання останнього є обґрунтованим.

На думку колегії суддів, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, однак відповідним чином не умотивував свої висновки, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 537 - 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі скасувати.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання за вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2015 року умовно достроково на 1 рік 3 місяці 1 день.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3