Справа № 287/365/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2020 р. м.Коростень Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000326 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.1, 146 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в:
Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 06.03.2020 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.1, 146 ч. 2 КК України.

Ухвалою суду від призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання засіданні прокурор вніс клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні вказано, що 06.12.2019 року обвинувачений з метою ночівлі облаштувався в одному з підсобних приміщень TOB «Альтаїр -1», що по вул. Святомиколаївській , 8 , у с.Кишин Олевського району Житомирської області. Близько 18.00 год. перебуваючи у вказаному підсобному приміщенні на підґрунті раніше виниклих неприязних відносин у обвинуваченого, виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Так, обвинувачений умисно наніс ОСОБА_6 кілька ударів руками в область тулуба, голови та обличчя. Після цього обвинувачений схопив руками останнього за одяг та потягнув у гуртожиток, що знаходить на території TOB «Альтаїр -1», що по вул. Святомиколаївській , 8 , у с.Кишин Олевського району Житомирської області району Житомирської області.Притягнувши в супереч волі ОСОБА_6 в одну з кімнат, розташованої на 3 поверсі зазначеного гуртожитку, обвинувачений накинув ОСОБА_6 на шию металевий ланцюг та обвівши ним навколо шиї потерпілого, за допомогою навісного замка прив`язав ОСОБА_6 де металевого бильця ліжка, а ключі від навісного замка забрав з собою, покинувши в такому положенні потерпілого на невизначений час.
В подальшому 07.12.2019 близько 08.00 год. обвинувачений повернувся в приміщення кімнати, де незаконно всупереч волі потерпілого утримував ОСОБА_6 та продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений умисно останньому наніс рукою удари в область обличчя зліва та по голові.
Після того, продовжуючи свої злочинні дії обвинувачений дістав з кишені власної куртки складного ножа умисно ним наніс потерпілому три удари в область задньої поверхні грудної клітки та один удар грудну клітку в область третього міжребер`я зліва.
У подальшому припинивши наносити удари потерпілому, вийшов з приміщення, залишивши потерпілого прив`язаним до ліжка.
В результаті таких протиправних дій, обвинувачений спричинив потерпілому тілесні ушкодження які відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя момент спричинення.
09.12.2019 року обвинуваченого було затримано в порядку статті 208 КПК України та 10.12.2019 порядку ст. 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 с 146, ч.1 ст.121 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено та строк дії якого зпливає 01.04.2020 року.

Серед ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, може впливати на свідків та потерпілого, може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, може продовжити вчиняти умисні кримінальні правопорушення.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечував проти клопотання, вказав, що він буде працювати та прибуде до суду, злочини не вчиняв, а тільки частково причетний до цих подій. Щодо обрання більш м`якого виду запобіжного заходу клопотань не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим у інкримінованих йому злочинах підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ; протоколом допиту потерпілого, в якому останній дав покази про обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом обшуку від 09.12.2019 року, протоколами допиту свідків, висновком судово-медичної експертизи та іншими матеріалам кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження повідомлена обвинуваченому підозра грунтується на зібраних доказах.
Також судом встановлено, що :
-обвинувачений вчинив дані злочини лише через 7 місяців після остаточного звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років;
-обвинувачений за місцем проживання після звільнення з місць позбавлення волі не проживав, а проживав за місцем свого працевлаштування в іншому районі Житомирської області;
-обвинувачений працював «неофіційно», тобто без реєстрації трудових відносин;
-обвинувачений не має дружини та дітей, його соціальні зв`язки мінімальні, тобто його нічого не стримує зміни місця проживання чи перебування, або зникнення;
- при вчиненні правопорушень обвинувачений використовував ніж, тілесні ушкодження були небезпечні для життя, а потерпілий був залишений прив`язаним на місці після спричинених йому тілесних ушкоджень, тобто у обвинуваченого була чітка ціль, дії були рішучі.
Таким чином, судом встановлені обставини, які враховуються при обрання запобіжного заходу. Так обвинувачений підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.121 КК України, які згідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків у місці постійного проживання, тяжкість вчинених злочинів та сукупність встановлених обставин, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, репутація підозрюваного, його схильність до вчинення злочинів свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КК України.

Враховуючи доведеність ризиків визнаних судом та їх вагомість, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку, спробам запобігти встановленим ризикам, та виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193,196,197, 314, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 травня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала не оскаржується.

Копія згідно оригіналу.

Головуючий суддя ОСОБА_1