Справа № 744/393/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/113/20
Категорія - 11-кп/4823/113/20 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 2 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка, Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Стягнуто з ОСОБА_8 25 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз, у сумі 1200 грн. 00 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його підзахисному інкримінується викрадення алюмінієвого чавуна ємністю 20 літрів, однак в судовому засіданні поняті та обвинувачений не могли однозначно стверджувати, що саме представлений потерпілим в судовому засіданні чавун є предметом злочину. Апелянт також звертає увагу, що в матеріалах кримінально провадження міститься висновки експерта та експертизи, які різняться між собою відносно вартості викраденого чавуна. Захисник вважає, що на час винесення вироку не можливо було встановити який чавун досліджувався, який був викрадений чи інший, а з огляду, що його вартість оцінили в суму 270 грн., що ненабагато більше від суми, за яку наступає адміністративна відповідальність, то апелянт припускає, що його підзахисний викрав чавун, вартість якого меша вартості, з якої настає кримінальна відповідальність.

Суд першої інстанції встановив, що 8 лютого 2019 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_8 прийшов до домоволодіння знайомого ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , з метою позичити 10 (десять) гривень на хліб, та, перекинувши руку через паркан, відімкнув вхідну хвіртку, яка була замкнута за допомогою металевого крюка, закріпленого з тильної сторони, й потрапив як і завжди неодноразово заходив, до середини двору, котрий ОСОБА_9 використовував для зберігання особистих речей. Втім, не виявивши знайомого ОСОБА_9 вдома, та через те, що потрібні були засоби до існування, шляхом вільного доступу, користуючись тимчасовою відсутністю власника та сторонніх осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 з двору згаданого домоволодіння умисно таємно викрав алюмінієвий чавун ємністю 20 літрів, вартість якого згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2771/19-24 від 25.07.2019 становить 270 гривень 00 копійок, та, утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце події, отримавши тим самим реальну можливість розпорядитися та користуватись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Перекваліфіковуючи інкриміноване за обвинувальним актом діяння ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України місцевий суд виходив з тих підстав, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення щодо вчинення обвинуваченим таємного викрадення майна з проникненням у сховище, бо показання ОСОБА_8 про те, що він зайшов у двір домоволодіння знайомого ОСОБА_9 з метою припозичити невелику кількість грошей, але не отримавши своє, будучи вже у дворі, вирішив вкрасти чавун, ніякими дослідженими судом доказами не спростовуються. Більш того, потерпілий ОСОБА_9 такі свідчення обвинуваченого вважає слушними.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , який висловився на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України судом першої інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК наведено докладні мотиви.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснив, що він справді за обставин, поставлених йому до вини, з домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 таємно викрадав алюмінієвий чавун ємністю 20 літрів;

- потерпілого ОСОБА_9 згідно пояснень якого, 08 лютого 2019 року у дворі власного домоволодіння він виявив нестачу алюмінієвого чавуну ємністю 20 літрів, котрий використовувався в господарстві. Про виявлене він сповістив в поліцію. Згодом працівники поліції повідомили йому, що скоріш за все його чавун викрав його знайомий ОСОБА_8 .

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 08 лютого 2019 року з ілюстративною фото таблицею згідно якого, за участю власника будинку, було оглянуте домоволодіння ОСОБА_9 , котре розташоване по АДРЕСА_3 , де було виявлено нестачу алюмінієвого чавуну ємністю 20 літрів;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2019 року відповідно до якого, у домоволодінні потерпілого ОСОБА_9 , котре розташоване по АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 уточнив обставини викрадення алюмінієвого чавуну;

- висновку експерта від 25 липня 2019 року № 2771/19-24 Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз згідно якого вартість алюмінієвого чавуну ємністю 20 літрів з ознаками природного зносу на вторинному ринку України станом на 08 лютого 2019 року може складати 270 грн. 00 коп.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, за яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 185 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 , отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Твердження апеляційної скарги захисника, які зводяться до того, що неможливо встановити чи являється чавун, який був предметом експертного дослідження, викрадений у потерпілого або на дослідження експерта надавався інший, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

В матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, згідно якої, алюмінієвий горщик, об`ємом 20 літрів, передано під зберігаючу розписку ОСОБА_9 , яка також міститься в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються власнику на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене, посилання захисника, що потерпілим в судове засідання було представлено чавун без будь якої відмітки з якої вбачалося б належність його до скоєння крадіжки колегія суддів вважає необгрнутованими, оскільки вказаний алюмінієвий посуд було детально описано у протоколі огляду речей від 11 лютого 2019 року, він був у гарному стані і на ньому не містилося жодних пошкоджень, тобто на ньому не містилося нехарактерних пошкоджень або відміток, які б надавали б змогу ідентифікувати його серед однотипних аналогічних товарів. Крім того, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо запакування та опечатування речового доказу, який передається на відповідальне зберігання потерпілому. З огляду на що, є безпідставними послання апелянта на пояснення обвинуваченого та потятих в судовому засіданні про неможливість ними ідентифікувати оглянутий горщик та ствердно вказати, що саме його було вилучено, як предмет крадіжки.

Також слід зазначити, що з огляду на пояснення потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні місцевого суду, що знаючи про обставини скоєння крадіжки, то він і не звертався б до правоохоронних органів та враховуючи відсутність претензій до обвинуваченого, сумнівів у добросовісному зберіганні потерпілим речового доказу та представлення суду саме викраденого алюмінієвого чугуна у колегія суддів немає.

Відносно посилання захисника в апеляційній скарзі щодо наявності в матеріалах кримінального провадження розбіжностей у висновку експерта № 114 від 20 лютого 2019 року та висновку експертизи №2771/19-24 від 25 липня 2019 року, щодо вартості чавуна, слід зазначити, що колегія суддів з огляду на невелику розбіжність в суму 17 грн. 50 коп. схильна вважати, що така розбіжність викликана різницею в часі проведення вказаних досліджень, що становить близько 6 місяців і інформація для їх проведення бралася з відкритих джерел, зокрема Інтернету, а тому вказані доводи є несуттєвими та не викликають обґрунтованих сумнівів в достовірності проведених експертних дослідженнях, в зв`язку з чим, судом першої інстанції вірно враховано вартість чавуна, згідно висновку експертизи №2771/19-24 від 25 липня 2019 року, в сумі 270 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 185 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, здобув повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, раніше не судимий, стан його здоров`я, який є задовільним, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт в межах санкції інкримінованої статті.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4