УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000256 від 30.04.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що 29.04.2019 року у вечірній час близько 23:00 години ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебував у своєму житловому будинку АДРЕСА_1 . Знаходячись на подвір`ї, між ними та ОСОБА_7 , який проживає напроти, виникла словесна суперечка.

В ході конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці Кам`янецька біля житлового будинку №4, де проживає потерпілий, маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно наніс ОСОБА_7 удар в область живота. Далі ОСОБА_4 , виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, супроводжуючи свої дії нецензурною лексикою, наніс ОСОБА_7 удар рукою в область обличчя з лівої сторони та повалив останнього на дорожнє покриття. Скориставшись тим, що потерпілий не може чинити опору, ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_4 продовжили наносити удари в різні ділянки тіла ОСОБА_7 , супроводжуючи свої дії нецензурною лексикою. В цей час ОСОБА_6 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, почав поводити себе зухвало та діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства та встановлених правил і норм поведінки, застосовуючи грубу фізичну силу утримував ОСОБА_7 на землі. Вказані неправомірні дії були припинені дружиною ОСОБА_7 , яка вийшла з будинку.

Продовжуючи свої хуліганські дії, 30.04.2019 близько 01:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись на своєму подвір`ї, застосовуючи вогнепальну зброю, здійснив постріл з гладкоствольної одноствольної мисливської рушниці моделі «Иж-5» № НОМЕР_1 з стволом 16-го калібру, в ділянку обох ніг ОСОБА_7 , який в той час стояв на вулиці неподалік свого будинку, в результаті чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення обох ніг.

Представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання з метою відшкодування збитків, у заявленому цивільному позові, витребувати інформацію щодо наявного у підозрюваних рухомого (нерухомого) майна та звернутись до суду про накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, необхідність відшкодування шкоди, спричиненої неправомірними діями ОСОБА_4 , виникла необхідність накладення арешту на майно, що належить йому на праві власності, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ 616CDI, номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ; причіп ДНІСТЕР 1-4, номерний знак НОМЕР_6 , шасі № НОМЕР_7 .

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив про його задоволення.

Власник майна (підозрюваний) в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено що це є необхідним для забезпечення арешту майна

Заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Із матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

06 грудня 2019 року потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , надав до матеріалів кримінального провадження позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням на загальну суму 538 663 (п`ятсот тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят три) грн.

Відповідно до наданої інформації з Єдиного державного реєстру МВС України, за підозрюваним ОСОБА_4 зареєстровані транспортні засоби:

1. автомобіль MERCEDES-BENZ 616CDI, номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ;

2. автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ;

3. причіп ДНІСТЕР 1-4, номерний знак НОМЕР_6 , шасі № НОМЕР_7 .

За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно вимог ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Таким чином слідчий суддя при вирішенні клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного, повинен з`ясувати питання співмірності вартості майна розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Однак клопотання слідчого не містить доказів на підтвердження вартості майна, на яке він просить накласти арешт.

Тому слідчий суддя вважає, що накладення арешту на всі транспортні засоби, які належать ОСОБА_4 , буде занадто обтяжливим заходом забезпечення кримінального провадження для нього, як власника майна та не співмірним розміру шкоди.

Тому арешт слід накласти тільки на автомобіль MERCEDES-BENZ 616CDI, номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

З огляду на положення ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Заборона розпорядження вказаним автомобілем забезпечить цивільний позов у кримінальному провадженні, при цьому заявлений потерпілим цивільний позов не виправдовує таке втручання у права власності та інтереси володільця, як позбавлення права користування.

При цьому, даних про настання негативних наслідків для володільця автомобіля від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна шляхом заборони розпорядження, під час судового розгляду, не здобуто. Такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе до надмірного обмеження прав та інтересів власника, та забезпечить цивільний позов.

Отже, вказаний захід забезпечення є частково доцільним, та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт, із забороною на розпорядження, на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 616 CDI, номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 грудня 2019 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1