Справа №359/2745/17
Провадження №1-кп/359/36/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000449, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2017 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірки Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно тимчасово не працюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше в силу вимог ст. 89 КК України не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 26.02.2017 року, близько 21.00 год., ОСОБА_4 , перебував у будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив свій вільний час розпиваючи спиртні напої. В цей час у ОСОБА_4 , з метою поліпшення свого матеріального становища, виник злочинний умисел вчинити крадіжку чужого майна з указаного будинку. Після чого, ОСОБА_4 , з метою полегшення вчинення злочину та проникнення до вказаного будинку, належного ОСОБА_5 , викрав комплект ключів від вхідних дверей та пішов за місцем свого тимчасового проживання.

В подальшому, 27.02.2017 року. Близько 01.30 год., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою раніше викрадених ключів від вхідних дверей, відчинив замок та таким чином проник в середину будинку АДРЕСА_3 . Після цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, скориставшись тим, що його злочинні дії ніхто не бачить, почав оглядати будинок з метою пошуку цінних речей.

Так, перебуваючи у середині зазначеного будинку, що належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії та реалізацію злочинного умислу, таємно викрав належне ОСОБА_5 цінне майно, а саме: мобільний телефон «NOKIA-113», вартістю 271 грн. 00 коп., з сім карткою оператора «Лайф» вартістю 27 грн. 00 коп.; мобільний телефон марки «LG» - НОМЕР_2 , вартістю 1312 грн. 00 коп., з сім картою оператора «Лайф» вартістю 27 грн. 00 коп.; мобільний телефон «MEIZU» M2, вартістю 1425 грн. 00 коп., з сім картою оператора «Лайф» вартістю 27 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3089 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу та місця, способу скоєння та мотивів, завданого матеріального збитку потерпілій, тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати.
Зазначив, що він дійсно в кінці зими 2017 року перебував за місцем проживання ОСОБА_5 в м. Борисполі, де розпивали спиртні напої. Після того, як ОСОБА_5 пішла відпочивати, він забрав ключі від її будинку та вийшов з будинку до свого помешкання, що розташовувалось неподалік. Потім дочекавшись нічного часу, він повернувся до будинку ОСОБА_5 , відкрив вхідні двері будинку ключами, що взяв у неї раніше, та викрав з приміщення будинку три мобільні телефони, й потім залишив зазначене домоволодіння. Зранку цього ж дня його було затримано, а викрадені телефоні вилучено та повернуто потерпілій.
Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, наявність речових доказів та процесуальних витрат, тощо.
Також, потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про відсутність у неї матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, та засудження останнього та призначення покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією частини третьої ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість злочину. Так, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що згідно ст. 12 КК України свідчить про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Доказів тому, що злочини вчинено у зв`язку з скрутним матеріальним становищем суду не надано.

Щодо особи обвинуваченого, то слід зазначити, що обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Обвинувачений за місцем свого проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває (за амбулаторною допомогою не звертався), спиртними напоями зловживає, громадський порядок не порушує, офіційно не працевлаштований, має погашену судимість.

Крім того, суд враховує спосіб та мету вчиненого злочину, наслідки у вигляді повернення викраденого майна та відсутність претензій з боку потерпілої.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

В той же час, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, - судом не встановлені.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на три роки.
При цьому суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства з іспитовим строком, оскільки сама поведінка ОСОБА_4 пов`язана з його життєвим становищем, відсутністю постійного доходу, недостатністю контролю за поведінкою останнього з боку державних органів та батьків, тощо. Тому суд вважає, що контроль з боку держави має попередити скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також враховуючи майно щодо якого здійснював ОСОБА_4 злочинні дії та спосіб їх вчинення шляхом проникнення у житло. Суд при визначенні терміну іспитового строку враховує тривалий час розшуку обвинуваченого, у зв`язку з чим провадження у справі зупинялось.

У цьому зв`язку, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом, згідно ч.1 та пп. 2, 3 ч.3 ст. 76 КК України, зважаючи на визнання ним своєї вини та щире каяття.
Зважаючи на викладене, дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Цивільний позов потерпілою не заявлявся. Процесуальних витрат не встановлено, про них не зазначив і прокурор, відсутні відповідні відомості і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, суд не знаходить підстав і для його обрання до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: мобільний телефон «NOKIA-113», з сім карткою оператора «Лайф»;мобільний телефон марки «LG» - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Лайф»; мобільний телефон «MEIZU» M2, з сім картою оператора «Лайф», передані на відповідальне зберігання потерпілій, - залишити в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1