Провадження № 11-сс/4820/146/20
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2019 року за № 0000584 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Продовжено щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецьк, Кемеровської області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, який перебуває у громадянському шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року включно.

Ухвала діє до 17 квітня 2020 року включно.

29.12.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В подальшому, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України.

У відповідності до неї, в користуванні ОСОБА_7 перебуває будинок, що по АДРЕСА_2 , де останній періодично проживає та підтримує сусідські відносини з мешканцями вказаного села, в тому числі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проживають неподалік, а саме по АДРЕСА_2 та займаються фермерською діяльністю, про що також було відомо ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 , підтримуючи сусідські відносини з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що останні займаюься фермерською діяльністю та маючи з цього майнову вигоду можуть володіти значною сумою грошових коштів, 24 грудня 2019 року, у вечірню пору, перебуваючи в буд. АДРЕСА_3 , під час розмови з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на запитання останніх чи не знає він де та відносно кого можна вчинити кримінальне правопорушення, ОСОБА_14 наперед розраховуючи про певну майнову (грошову) винагороду після вчинення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, умисно повідомив останнім відому йому інформацію про рід заняття та майновий стан ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проживають по АДРЕСА_2 .

Після отримання інформації від ОСОБА_7 , ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , спільно з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, у навстановлений досудовим розслідуванням час та місці, переслідуючи корисливий мотив та мету, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, домовились про спільне вчинення розбійного нападу на мешканців с. Брага, Камянець-Подільського району, Хмельницької області.

Так, 26 грудня 2019 року, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 спільно з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, близько 17 години на автомобілі марки «Skoda Octavia» на іноземних номерних знаках НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 прибули до с. Брага, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Надалі, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та одна невстановлена досудовим розслідуванням особа, з метою маскування, одягнули заздалегідь підготовлені маски, типу «балаклава» та матерчаті рукавички для захисту рук. При цьому, ОСОБА_12 взяв предмет, зовні схожий на пістолет. Вийшли з автомобіля та направилися до місця проживання потерпілих, а інша, невстановлена досудовим розслідуванням особа, - залишилась очікувати їх у вищезгаданому автомобілі з метою спостереження за навколишньою обстановкою та забезпечення швидкого зникнення з місця вчинення злочину.

В подальшому, близько 17 години 15 хвилин, 26.12.2019 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив та реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, відчинивши металеву хвіртку, яка була зачинена на засув, проникли на подвір`я будинку, а в подальшому, через незамкнені господарями двері, увійшли до будинку АДРЕСА_2 , у якому на той час перебували: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Надалі, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, ОСОБА_12 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою заволодіння майном потерпілих по черзі спричинили удари в різні частини тіла ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

При цьому ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив та реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, демонструючи перед ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заздалегідь підготовлений предмет, схожий на пістолет, погрожуючи застосувати його, вимагав у потерпілих грошові кошти.

Надалі, одна з потерпілих, а саме ОСОБА_11 , побоюючись за власне життя та здоров`я, вимушено вказала зловмисникам місце зберігання грошових коштів у розмірі 35000 грн., а саме: нежитловий будинок, розташований на території домогосподарства.

Одночасно з цим, ОСОБА_11 надала зловмисникам грошові кошти у розмірі 4500 грн. та банківську картку комерційного банку України АТ КБ «Приватбанк», належну її матері ОСОБА_10 , яка в свою чергу в ході заподіяння фізичного та морального насильства відносно неї, проти волі, вказала зловмисникам персональний ідентифікаційний номер (пін код) для авторизації операцій по картці.

Під час перебування у вказаному будинку, правопорушники незаконно заволоділи трьома мобільними телефонами марки «Nokia», мобільним телефоном марки «Sigma», двома мобільними телефонами марки «Nomi» та мобільним телефоном марки «Samsung», а також грошовими коштами у вказаному розмірі.

Після досягнення злочинного наміру ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою повернулися до автомобіля, де на них очікував невстановлений слідством спільник, після чого вони покинули місце скоєння злочину.

Надалі, близько 19 години 55 хвилини того ж дня в одному із банкоматів КБ України АТ КБ «Приватбанк», що розташований в м. Дунаївці, Хмельницької області, зловмисниками знято готівкові кошти в розмірі 3000 грн. з карткового рахунку ОСОБА_10 .

Внаслідок вищеописаних умисних протиправних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб заволоділи грошовими коштами на загальну суму 42500 грн., банківською карткою комерційного банку України АТ КБ «Приватбанк» та сімома мобільними телефонами, чим спричинили ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

26.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000584, правова кваліфікація ч. 3 ст. 187 КК України.

28.12.2019 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В подальшому, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 30.12.2019 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, терміном до 27.02.2020 року, який оскарженою ухвалою продовжено.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 4 місяців.

Непогоджуючись з ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_7 інший, більш м`який запобіжний захід.
На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування, вплив на потерпілих, свідків та підозрюваних, знищення, спотворення чи схову речей, відсутні.

Слідчий суддя, при обранні запобіжного заходу, всупереч вимогам ст. 178 КПК України, належним чином не оцінив в сукупності всі обставини справи, а також вагомість доказів, наданих слідчим в обґрунтування клопотання.

Стороною обвинувачення, не надано жодних доказів, які б доводили причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

З повідомленої підозри ОСОБА_7 вбачається відсутність складу кримінального правопорушення, а саме в пособництві на вчинення розбою.

Помилковим є твердження суду про те, що під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою можливо лише продовжити строк тримання під вартою або ж відмовити в його продовженні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, з конфіскацією майна. Перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, які мають істотне значенні для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, щодо зміни їх показань, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, зазначає, що скоєний ОСОБА_7 злочин, характеризується високим ступенем небезпечності для суспільства, який вчинено за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства та погроз застосування насильства, а тому виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У даному кримінальному провадженні виконано не всі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів вини підозрюваного, у скоєнні даного кримінального правопорушення, що необхідні для всебічного, повного, неупередженого встановлення усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Посилання апелянта на те, що слідчий суддя, при обранні запобіжного заходу, всупереч вимогам ст. 178 КПК України, належним чином не оцінив в сукупності всі обставини справи, є безпідставними, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, яке визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та за яке законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна; особу підозрюваного ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, сім`ю, незадовільний стан здоров`я, перебуваючи на волі може знищити чи сховати речові докази, зокрема викрадене у потерпілих майно, незаконно впливати на потерпілих, з метою зміни останніми своїх показань на його користь, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення чи схову речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Твердження апелянта про те, що у матеріалах справи не наведено жодного доказу про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 26.12.2019 року, протоколом огляду місця події від 27 грудня 2019 року, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , довідкою руху коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» по картці, належній потерпілій ОСОБА_10 за 26.12.2019 року та 27.12.2019 року, висновками експерта № 463, №464, № 462 про наявність тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , протоколом огляду відеозаписів від 29.12.2019 року з камери відеоспостереження, яка розташована на бетонній опорі, що знаходиться на мосту через річку Тернава, що по вул. Тернавській, в смт. Дунаївці, Хмельницької області, протоколом обшуку транспортного засобу «Skoda» моделі «Octavia» на іноземних номерних знаках НОМЕР_1 від 28.12.2019 року, яким пересувались ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , протоколами обшуку затриманих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 від 28.12.2019 року, протоколом обшуку від 28.12.2019 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , протоколами допиту ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , протоколом огляду грошових коштів, вилучених в ОСОБА_13 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність достатніх доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину та оголошення йому підозри.

Твердження про те, що з повідомленої підозри ОСОБА_7 вбачається відсутність складу кримінального правопорушення, а саме в пособництві на вчинення розбою, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

До того ж, слід зазначити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні.

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Посилання на те, що помилковим є твердження суду про те, що під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою можливо лише продовжити строк тримання під вартою або ж відмовити в його продовженні є слушними.

Однак, прокурор та слідчий довели, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому, слідчий суддя прийняв обґрунтоване рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування, вплив на потерпілих та свідків, знищення чи схову речей, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, стали підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 квітня 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4