Номер провадження: 11-сс/813/638/20
Номер справи місцевого суду: 947/8132/20, 1-кс/947/4342/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 50 448 гривень, відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , тазастосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком до 13.06.2020, з визначенням розміру застави в розмірі 24 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 50 448 гривень, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Кривий Ріг, громадянки України, заміжньої, з неповною середньою освітою, не працює, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, доведеністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, а також неможливістю запобігання вказаному ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення та його тяжкість, майновий та сімейний стан підозрюваної, яка не працює, заміжня, має на утримані має неповнолітню дитину, з огляду на доведеність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбаченим КПК України, у розмірі 24 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , з можливістю внесення застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає оскаржену ухвалу необґрунтованою та незаконною на підставі невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не в повній мірі взято до уваги наявність заявлених у клопотанні слідчого ризиків, а також тяжкість злочину інкримінованого підозрюваній ОСОБА_8 та вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), у невстановленої особи при невстановлених обставинах незаконно придбали з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у невстановленій кількості, який ОСОБА_10 незаконно перевезла до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , де стала незаконно зберігати з метою подальшого збуту наркозалежним особам.

12.12.2019 ОСОБА_10 , діючи згідно попередній домовленості з ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного результату, направленого на незаконний збут наркотичного засобу, знаходячись за місцем свого мешкання, за попередньою домовленістю зустрілась з ОСОБА_11 , яка діяла на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та незаконно збула останній порошкоподібну речовину, масою 0,280 г., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,099 г., отримавши взамін грошові кошти в сумі 300 гривень.

Повторно, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку

№ 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої особи при невстановлених обставинах незаконно придбала з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у невстановленій кількості, який стала незаконно зберігати з метою подальшого збуту наркозалежним особам.

25.02.2020 ОСОБА_12 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, знаходячись біля супермаркету «Метро», розташованого за адресою: м. Одеса,

вул. Миколаївська дорога, 307/1, зі свого мобільного телефону зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , та замовив у неї один «чек» наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон. Через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_12 з номеру телефону НОМЕР_2 зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що для придбання наркотичного засобу йому необхідно переказати грошові кошти у сумі 300 гривень на останній номер.

Після чого, ОСОБА_12 пройшов до терміналу № 43324, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/1, та з метою здійснення оплати за замовлений ним наркотичний засіб, через термінал поповнення мобільного рахунку, переказав на вказаний ОСОБА_8 номер телефону НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 300 гривень, отримавши квитанцію № 18317-43324-48401.

Далі, ОСОБА_8 , отримавши підтвердження про надходження платежу від ОСОБА_12 , діючи згідно попередній домовленості з невстановленою особою, спрямованій на незаконний збут наркотичного засобу, повідомила про замовлення невстановлену досудовим розслідуванням особу та надала вказівку передати шляхом «закладки» один «чек», який замовив ОСОБА_12 .

Невстановлена особа, відповідно до відведеної йому ролі «закладника», діючи згідно попередній домовленості з ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного результату, виконуючи вказівку ОСОБА_8 , «закладку» з наркотичним засобом метадон, заховала за трансформаторною будкою, розташованою біля будинку № 67 по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі.

Після чого ОСОБА_8 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила про адресу та місце розташування «закладки».

Далі, ОСОБА_12 , керуючись інструкціями ОСОБА_8 , забрав сховану для нього «закладку», в якій знаходилась порошкоподібна речовина, масою 0,292 г., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,069 г.

Повторно, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої особи при невстановлених обставинах незаконно придбала з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у невстановленій кількості, який стала незаконно зберігати з метою подальшого збуту наркозалежним особам.

03.03.2020 ОСОБА_12 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, зі свого мобільного телефону зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , та замовив у неї один «чек» наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон. ОСОБА_8 повідомила, що для придбання наркотичного засобу йому необхідно переказати грошові кошти у сумі 300 гривень на номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

Після чого, ОСОБА_12 пройшов до терміналу № 43324, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/1, та з метою здійснення оплати за замовлений ним наркотичний засіб, через термінал поповнення мобільного рахунку, переказав на вказаний ОСОБА_8 номер телефону НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 300 гривень, отримавши квитанцію № 18324-43324-49775.

Далі, ОСОБА_8 , отримавши підтвердження про надходження платежу від ОСОБА_12 , діючи згідно попередній домовленості з невстановленою особою, спрямованій на незаконний збут наркотичного засобу, повідомила про замовлення невстановлену досудовим розслідуванням особу та надала вказівку передати шляхом «закладки» один «чек», який замовив ОСОБА_12 .

Невстановлена особа, відповідно до відведеної йому ролі «закладника», діючи згідно попередній домовленості з ОСОБА_8 , з метою досягнення єдиного злочинного результату, виконуючи вказівку ОСОБА_8 , «закладку» з наркотичним засобом метадон, заховала під вікном, розташованим на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 .

Далі, ОСОБА_8 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила про адресу та місце розташування «закладки».

Після чого, ОСОБА_12 , керуючись інструкціями ОСОБА_8 забрав сховану для нього «закладку», в якій знаходилась порошкоподібна речовина, масою 0,264 г., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,120 г.

15.04.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваної та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржену ухвалу без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Також ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції, повно та всебічно дослідив наявні докази, надавши їм вірну правову оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, даних про особу підозрюваної та неможливості застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, таким чином, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрювана ОСОБА_8 є громадянкою України, офіційно не працевлаштована, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає в м. Одесі, не судима, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у повторному вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, однак, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує їй в разі визнання її винною, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їй злочин.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність ризику, заявленого слідчим, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, який на думку слідчого судді та прокурора, знайшов своє підтвердження під час розгляду клопотання.

Апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про неврахування слідчим суддею наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим в клопотанні, а також прокурором в апеляційній скарзі ризиків, передбачених п. п. 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даній стадії досудового розслідування не знайшли свого підтвердження, оскільки прокурором не надано жодних доказів на підтвердження існування останніх.

Апеляційний суд вважає, що прокурором доведено, а слідчим суддею вірно встановлено, що, на момент застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належну процесуальну поведінку, з огляду на специфіку вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції та правової позиції ЄСПЛ, викладеної у

п. п. 61, 62 рішенні у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, та у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Доводи прокурора про те, що слідчим суддею, виходячи із характеру вчиненого злочину, а також особи підозрюваної, необґрунтовано застосовано заставу у розмірі 24 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при визначенні підозрюваній ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, врахував належним чином тяжкість злочину, що інкримінується ОСОБА_8 , майновий та сімейний стан особи, а також наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України, та дійшов правильного висновку, що застава у розмірі 24 розмірів прожиткового мінімуму забезпечить в достатній мірі виконання підозрюваною обов`язків, покладених на неї вказаною ухвалою слідчого судді, а також не є завідомо не помірною для підозрюваної.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Прокурор не зміг навести переконливих доводів, що можуть свідчити про виключність обставин, які дають можливість визначення застави у більшому розмірі, ніж розмір, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та не зміг обґрунтувати необхідність визначення підозрюваній ОСОБА_13 розміру застави в значно більшому розмірі, ніж це передбачено законом.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що підозрювана ОСОБА_8 звільнена з під варти, оскільки внесена застава, визначена оскарженою ухвалою, вона з`явилась до апеляційного суду для розгляду скарги прокурора, що може погіршити її становище, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, а також те, що прокурором не надано доказів на підтвердження порушень з боку підозрюваної покладених на неї обов`язків з моменту звільнення останньої з під варти. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що застосований розмір застави в достатній мірі забезпечує виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахована наявність ризику, встановленого в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого, а також тяжкість інкримінованого підозрюваній злочину, та обґрунтовані доводи про необхідність одночасного визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів визнає необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нею тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою. Слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу враховано усі обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, та обґрунтовано доводи про необхідність одночасного визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні. Застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення. Інших доводів апеляційному суду не будо представлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 50 448 гривень, відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4