Дата документу 12.12.2019 Справа № 325/1423/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1776/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №325/1423/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.213 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка Приазовського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він у період часу з травня 2018 року по серпень 2018 року, більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена, за місцем свого фактичного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ч.10 ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, який забороняє фізичним особам здійснювати заготівлю промислового металобрухту, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, який здійснює операції з металобрухтом, систематично здійснював незаконний прийом від фізичних осіб брухт чорних металів за різними цінами за 1 кг. Також, вказано, що 09 серпня 2018 року в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 працівниками поліції у присутності понятих було виявлено та вилучено підлогові ваги з електронним показником «Планета весов» та металобрухт (лом чорного металу), загальною вагою 1880 кг.

Вказані дії ОСОБА_7 прокурором були кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК, як здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

Вироком суду ОСОБА_7 виправдано у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Свої вимоги мотивував тим, що допитані в судовому засіданні свідки однозначно пояснили, що їм достовірно відомо про те, що обвинувачений приймає металобрухт. Також свідки зазначали, що вони особисто здавали свій металобрухт обвинуваченому, а той, в свою чергу, зважував їх на вагах та канторі і надавав грошові кошти за 1 кг металобрухту. При цьому жоден свідок під час допиту не вживав слова «побутовий», «продавав» та «купував», як про це йдеться у вироку суду. Таке відображення показів свідків та висновки суду щодо визнання ОСОБА_7 невинуватим не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Докази, отримані під час судового розгляду судом перекручені та спотворені (в частині показів свідків). Висновок суду про недопустимість як доказу протоколу обшуку від 09.08.2018 року є помилковим та таким, що не відповідає вимогам КПК. Визнаючи недопустимими доказами 4 із 8 протоколів пред`явлення речей для впізнання, суд у вироку посилався на ст.22, ст.299 КПК. Проте дані норми процесуального закону взагалі не стосуються цього питання. При цьому вирок не містить твердження про те, що інші 4 протоколи пред`явлення речей для впізнання суд не приймає як належні та допустимі докази. Суд не звернув уваги на те, що протоколи пред`явлення речей для впізнання є окремими доказами, які закон не зобов`язує безпосередньо перевіряти показами свідків.

Крім того, суд у вироку зазначив, що на відео обшуку є схожий предмет двох петельної тяги та за твердженнями суду у обвинуваченого саме такий предмет із синім кольором не був знайдений. Проте на відеозаписі обшуку у обвинуваченого (файли №2 та №4) чітко видно, що знайдена двох петельна тяга з одного боку пофарбована синім кольором.

Обвинуваченим не було надано будь-яких документів, що передбачені Законом України «Про металобрухт» на підтвердження законності його дій щодо здійснення операцій саме з побутовим металобрухтом. Допитані свідки пояснювали, що за їх особистим переконанням вони здавали металобрухт обвинуваченому. Цей металобрухт не те що не був придатний до використання в промисловості та в інших галузях економіки, а взагалі був не придатний до використання в будь-яких умовах. Твердження суду про те, що прокурор не довів систематичність здійснення операцій з металобрухтом обвинуваченим є помилковим, оскільки ця обставина підтверджується показами виключно всіх свідків.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кримінальний процесуальний закон (ст.373 КПК) розрізняє два види вироків: обвинувальний та виправдувальний. При цьому виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок у даній справі зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у здійсненні прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції виправдав обвинуваченого ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного злочину.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким рішенням суду виходячи з такого.

Диспозиція це та частина норми, де називається, вказується або описується діяння, за скоєння яких передбачена конкретна міра покарання. Диспозиції в кримінально-правових нормах Особливої частини КК України описують стандарти заборонної (злочинної) поведінки певного виду, однак текстуально ці диспозиції описують лише специфічні для даного виду злочину ознаки, а інші необхідні ознаки, які є спільними для багатьох злочинів, законодавець вказує в нормах «Загальної частини КК України». Диспозиції в Особливій частині КК України побудовані за принципом логічної норми.

Диспозиція статті 213 КК відноситься до описового її виду, оскільки дає опис основних ознак злочину зокрема здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами. Диспозиція даного виду злочину на відміну від бланкетного її виду не містить у собі посилання на інші закони чи нормативні акти (інструкції, статути, положення, накази, правила тощо); для визначення ознак такого злочину не відсилає до норм інших галузей права або інших підзаконних актів.

Відтак посилання суду на законність дій ОСОБА_7 з огляду на положення Закону України «Про металобрухт» є безпідставним.

Більш того, відповідно до ст.4 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Побутовий металобрухт від громадян дозволяється приймати лише після того, як вони пред`являть документ, що засвідчує особу. Також необхідно оформити акт приймання. В цьому акті зазначаються дані документа, який засвідчує особу, та опис металобрухту. Фізичні особи можуть здійснювати операції лише з побутовим металобрухтом.

Побутовий металобрухт це непридатні для прямого використання вироби побутового призначення або частини цих виробів, які містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави і які втратили експлуатаційну цінність. Приймання промислового брухту у фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, забороняється.

Отже системний аналіз положень ст.4 Закону України «Про металобрухт» вказує на те, що фізичні особи можуть лише здавати побутовий металобрухт до спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств, а також до їх приймальних пунктів (ч.1 ст.4 Закону).

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що фізичні особи можуть здійснювати операції з побутовим металобрухтом, є хибним, оскільки положення ч.8 ст.4 Закону України «Про металобрухт» стосуються права фізичних осіб лише здавати побутовий металобрухт до спеціалізованих підприємств.

При цьому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції помилково вважав визначальним критерієм, який має значення для правильного вирішення справи, той факт, що свідки у даному провадженні здавали обвинуваченому ОСОБА_7 лише побутовий металобрухт. Адже відповідно до наведеної диспозиції ст.213 КК кримінальна відповідальність настає у разі здійснення фізичними особами прийому як побутового, так і промислового металобрухту.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що він дійсно купував у населення брухт чорних металів. Дані обставини підтвердили допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які зазначали, що вони здавали обвинуваченому ОСОБА_7 металобрухт. Але обвинувачений не є суб`єктом господарювання, який з огляду на положення ч.1 ст.4 Закону України «Про металобрухт» вправі здійснювати операції з металобрухтом.

Крім того, в обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції у вироку посилався на те, що обставини проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 на відеозапису зафіксовані без повної безперервної фіксації обшуку. Проте такий висновок суду є помилковим, оскільки з долученого до протоколу відеозапису вбачається, що обставини обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 були зафіксовані в повному обсязі. Під час даного обшуку з повною фіксацією були виявлені предмети злочину та докази злочинної діяльності обвинуваченого. Переривання відеозапису даної слідчої дії було зумовлено лише тривалим часом, необхідним для завантаження металобрухту на автомобіль. А тому така обставина не ставить під сумнів законність проведеної слідчої дії.

Крім того, колегія суддів ставиться критично до тверджень суду першої інстанції про відсутність детального опису металобрухту, оскільки будь-якої потреби в описові кожного заіржавілого предмету, не має. Більш того, така обставина не ставить під сумнів результати проведеного за місцем проживання обвинуваченого обшуку.

Також судом першої інстанції було визнано недопустимими і як наслідок не прийнято до уваги протоколи пред`явлення речей для впізнання свідкам. При цьому суд зокрема виходив з того, що всі протоколи пред`явлення речей для впізнання не містять даних про ознаки речі або про сукупність ознак.

Разом з тим, для доведення вини ОСОБА_7 є необов`язковим впізнання кожним свідком окремо саме того металобрухту, який ними було здано обвинуваченому у зв`язку з характером предмету злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК, та його предметної і родової приналежності.

На переконання колегії суддів для доведеності вини особи у вчиненні злочину, передбаченого ст.213 КК, є достатнім встановлення факту незаконного прийому металобрухту та джерела його походження.

При цьому необхідно приймати до уваги, що зданий свідками обвинуваченому металобрухт, з огляду на період, в який мало місце приймання металобрухту (з травня 2018 року по серпень 2018 року), міг бути в подальшому перепроданий ОСОБА_7 іншим особам і даний металобрухт не можна було б виявити на місці злочину.

Відтак, висновок суду про виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 є передчасним і таким, що зроблений без врахування усіх встановлених обставин кримінального провадження.

При цьому колегія суддів також відзначає, що суд допустив протиріччя в підставах виправдання ОСОБА_7 , оскільки в резолютивній частині вироку суд зазначив про виправдання обвинуваченого у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального провадження, тоді як в мотивувальній частині вироку послався на недоведеність обвинувачення, що відповідно до положень кримінального процесуального закону є різними правовими підставами виправдання особи.

За таких обставин вирок районного суду не можна визнати законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим, він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Під час нового розгляду суду слід врахувати наведене в даній ухвалі та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4