Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3507/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження № 295/3507/19 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції не врахував положення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», а також не вивчив у повному обсязі дані, які характеризують його особу. Вказує, що посилання суду на те, що він не став на шлях виправлення, так як свою вину визнає частково, до праці ставиться задовільно, та немає заохочень, не відповідають дійсності, оскільки базуються на припущеннях та застарілих даних про його особу. Стверджує, що на даний час він свою вину визнає повністю та щиро кається. Крім того, зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що він має професійні знання у сфері будівництва та ремонту різного типу приміщень, останні кілька років працевлаштований та до праці ставиться набагато краще. Посилається на те, що він не має бажання здійснювати будь-які правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення. Вважає ухвалу суду необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що висновок суду про те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, є помилковим, оскільки базується на застарілих відомостях про особу засудженого. Вказує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив особову справу засудженого та в достатній мірі не врахував, що станом на 27.04.2020 року ОСОБА_8 відбув більшу частину призначеного покарання (10 років 9 місяців 27 днів) і йому залишалося відбути лише 2 місяці 16 днів, за весь час відбуття покарання характеризується посередньо, дотримується правил під час відбування покарання, працевлаштований, підтримує родинні зв`язки шляхом листування, а також має лише 5 стягнень за дрібні правопорушення, останнє з яких відбув 02.12.2018 року, тобто за останні півтора роки ОСОБА_8 не має жодного стягнення, тому вважає, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд виходив з того, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.03.2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.115 ч.1, ч.2 ст.15, п.п.7, 13 ч.2 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислюється з 13.02.2013 року. Кінець строку 13.07.2020 року.
Відповідно до характеристики від 28.04.2020 року за період відбування покарання засуджений має 5 стягнень, заохочень не має, стягнення погашені. На виробництві установи працевлаштований різноробочим, до праці ставиться задовільно. До виконання поставлених завдань ставиться не завжди відповідально. Приймати участь у програмах диференційованого впливу бажання не має. Вину у вчиненому злочині визнає частково. Вирок суду та міру призначеного судом покарання вважає несправедливим.
Враховуючи, що ОСОБА_8 хоча і відбув більшу частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

Засуджений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційних скарг, відповідно до ст.ст. 135, 136 КПК України. В своїй апеляційній скарзі просив провадити апеляційний розгляд без його участі.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

З ухвали суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.03.2016 року за ч.1 ст.115 ч.1, ч.2 ст.15, п.п.7, 13 ч.2 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислюється з 13.02.2013 року. Кінець строку 13.07.2020 року.
З 23.10.2016 року засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст. 154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Проте, представник ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» в судовому засіданні суду першої інстанції не підтримав клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та просив відмовити у його задоволенні.

Також, згідно характеристики засудженого ОСОБА_8 , за період відбування покарання останній має 5 стягнень, заохочень не має, стягнення погашені. На виробництві установи працевлаштований різноробочим, до праці ставиться задовільно. До виконання поставлених завдань ставиться не завжди відповідально. Приймати участь у програмах диференційованого впливу бажання не має. Вину у вчиненому злочині визнає частково. Вирок суду та міру призначеного судом покарання вважає несправедливими (а.п. 48-50).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_8 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про залишення вказаного клопотання засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Також, апеляційний суд відмічає, що для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку за весь період відбування покарання.
Вказання апелянтів на те, що висновки суду базуються на застарілих даних про особу ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки характеристика на засудженого ОСОБА_8 датована 28.04.2020 року.
Твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він став на шлях виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на даний час не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджений ОСОБА_8 має лише 5 стягнень за дрібні правопорушення, останнє з яких відбув 02.12.2018 року, тобто за останні півтора роки ОСОБА_8 не має жодного стягнення, не свідчить про те, що засуджений вже повноцінно, стабільно довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.
Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу. Посилання в апеляційних скаргах на те, що засуджений ОСОБА_8 на даний час вину визнає повністю, колегія суддів не вбачає такими, які істотно впливають на рішення щодо умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття більшої частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.
На підставі викладеного, ухвалу суду щодо ОСОБА_8 не можна визнати незаконною, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: