ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2020 Справа №607/9820/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000915 від 05 березня 2013 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
представників потерпілого адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2010 року у обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , виник умисел на вчинення самоправних дій відносно майна потерпілого ОСОБА_7 , а саме стосовно демонтажу спільної внутрішньої стіни між їхніми приміщеннями.

Реалізуючи свій злочинний намір, 29 вересня 2010 року у невстановлений час, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні свого житлового будинку АДРЕСА_1 , та знаходячись в кімнаті, яка є суміжною з приміщенням аптеки, власником якої є ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, самоправно, тобто самовільно, всупереч установленого законом порядку без узгодження з будь-якими державними установами, всупереч волі та без погодження своїх дій з власником даної аптеки ОСОБА_7 , яким оспорювалася правомірність його дій, демонтував спільну внутрішню стіну їх приміщень, допустивши можливість вільного доступу сторонніх осіб в аптеку. З метою збереження майна та забезпечення функціонування аптеки ОСОБА_7 було укладено договори з ВДСО при УМВС України в Тернопільській області про охорону приміщення аптеки з 29 вересня 2010 року по 13 жовтня 2010 року цілодобовою міліцейською охороною, з 13 жовтня 2010 року по 26 жовтня 2010 року міліцейською охороною в нічний час, а саме з 21.00 год. по 09.00 год., а з 26 жовтня 2010 року по липень 2011 року постом цивільної охорони. Для забезпечення збереження майна, забезпечення функціонування аптеки та свого права займатися підприємницькою діяльністю потерпілим ОСОБА_7 за період з 29 вересня 2010 року по липень 2011 року здійснено оплату послуг згідно укладених договорів по охороні аптеки на загальну суму 80595 гривень, чим спричинено йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 створено перешкоди потерпілому ОСОБА_7 у реалізації своїх законних прав по володінню та користуванню власним майном, які гарантовані Конституцією та Законами України, гарантованого ст.42 Конституції України конституційного права займатись підприємницькою діяльністю, а також заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 80595 грн., чим завдано значної шкоди його інтересам.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 19 серпня 2011 року близько 11.00 години біля будинку АДРЕСА_1 вступив у словесну суперечку із раніше знайомим ОСОБА_7 , який за допомогою цифрового фотоапарату в режимі відеозапису намагався зафіксувати вказаний конфлікт.

Під час конфлікту, перебуваючи в роздратованому стані, на ґрунті особистих неприязних відносин, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_4 19 серпня 2011 року близько 11.00 години біля будинку №2 по вул. Вербицького у м.Тернополі, під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, скориставшись втратою пильності ОСОБА_7 , умисно схопив правою рукою фотоапарат, що перебував в правій руці останнього, 2-й палець правої кисті якого знаходився на кнопці вмикання-вимикання режиму відеозапису при цьому щільно притиснув нігтьову та середню фалангу 2-го пальця правої кисті потерпілого ОСОБА_7 до поверхні фотоапарату, почав викручувати фотоапарат разом із пальцем потерпілого ОСОБА_7 у тильну та бокові сторони, усвідомлюючи, що в результаті цього може спричинити йому тілесні ушкодження та бажаючи цього.

У результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено ушкодження у вигляді неповного розриву, сухожилку поверхневого м`язу-згинача 2-го пальця правої кисті з гематомою (обмеженим накопиченням крові в м`яких тканинах) проекційно проксимальному (верхньому) міжфаланговому суглобу, які згідно висновку експерта призвели до тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я з порушенням її функції та за цієї ознакою належать до середнього ступеня тяжкості.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення передбачені: ст.356 КК України (по епізоду 29 вересня 2010 року) - самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина; ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 (по епізоду 29 вересня 2010 року) та ч.1 ст.122 КК України, не визнав та в судовому засіданні вказав, що потерпілий ОСОБА_7 придбав частину приміщення в будинку АДРЕСА_1 , через яке був вхід до його підвального приміщення. В даному приміщенні потерпілий зробив аптеку. Між належним йому приміщенням та суміжним приміщенням аптеки належної ОСОБА_7 була встановлена гіпсокартонна стіна. 29 вересня 2010 року він вказаної стіни не руйнував та не бачив хто це робив, а підійшов туди коли почув крики. Також зазначив, що 18 серпня 2011 року вечером він привіз чотири бетонні блоки на свою земельну ділянку в АДРЕСА_1 та поставив перед аптекою, належною потерпілому ОСОБА_7 , що знаходилась також в даному будинку, оскільки мав намір здійснювати будову. При розміщенні блоків було залишено 60 см. для входу в приміщення аптеки. 19 серпня 2011 року зранку він перебував біля даних блоків та не перешкоджав людям заходити у приміщення аптеки. Близько 11.00 год. приїхав потерпілий ОСОБА_7 із ОСОБА_12 на автомобілі марки «Хюндай» чорного кольору, однак ОСОБА_12 одразу ж пішов в аптеку. Натомість потерпілий почав його фотографувати. Він просив припинити, однак потерпілий не послухав його. Фотоапарат потерпілий тримав на витягнутій правій руці. Усі ці події міг бачити провізор. Потерпілому він махав рукою, щоб він не знімав, однак близько не підходив до потерпілого та тримався на відстані 1-2 метри. За фотоапарат і за руку потерпілого він не хапав, ушкоджень не наносив, потерпілий не кричав. Після цього через 30 хв. прибули працівники поліції, а саме дільничний ОСОБА_13 та ще один працівник та відібрали пояснення і усі роз`їхались. Працівники міліції повідомляли, що вони прибули на місце події у зв`язку із тим, що поставили блоки перед приміщенням аптеки. Знає, що після цього ОСОБА_7 прямував до відділення міліції, однак чи заходив туди йому не відомо. На наступний день у потерпілого не було ушкоджень та він не бачив у нього гіпсової пов`язки. Вважає, що потерпілий придурюється, удає те, що він зловив його за палець. Він не чув пояснень, які давав потерпілий працівникам поліції на місці події. З приводу цих обставин його запрошували 24 листопада 2011 року у поліцію вперше. Просить його виправдати у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 свої вини у вчиненні кримінальних правопорушень, його винуватість в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ст.356 (по епізоду 29 вересня 2010 року) та ч.1 ст.122 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом аналізу під час судового розгляду.

По епізоду самоправства 29 вересня 2010 року:

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що в листопаді 2007 року в АДРЕСА_1 було оголошення про продаж приміщення, на що він зацікавившись звернувся до ОСОБА_4 , який зазначив, що власником є ОСОБА_14 . Спочатку він орендував вказане приміщення у ОСОБА_14 та окрім орендної плати в сумі 1000 дол. США також сплачував ОСОБА_4 як власнику іншого приміщення, за розміщення банеру, вивіски на стіні будинку та оплату за землю і прибирання 160 грн. за місяць. Дане приміщення він облаштував під аптеку де здійснював підприємницьку діяльність. В подальшому між ними виник конфлікт через обман обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу сплати вищевказаних коштів. В січні 2008 року ним було викуплено вказане приміщення, після чого прийшов обвинувачений ОСОБА_4 та повідомив про необхідність оплати йому коштів в сумі 300 грн. за розміщення банеру, вивіски на стіні будинку та оплату за землю і прибирання, після чого знову виник конфлікт. У 2009 році ОСОБА_4 провів демонтаж їх спільної стіни, між приміщення аптеки та приміщенням останнього, що межували між собою. У зв`язку із цим ним особисто було збудовано стіну із листів гіпсокартону та обумовлено необхідність сплати 500 грн. в квартал за вищевказані послуги. 29 вересня 2010 року, йому зателефонувала працівник його аптеки ОСОБА_15 та повідомила, що молотками здійснюється повторний демонтаж їх спільної з обвинуваченим стіни. Прибувши на місце він побачив розбиту стіну та перекинутий та пошкоджений холодильник з лікарствами. У в`язку із цим він був змушений задля збереження товарно-матеріальних цінностей та здійснення подальшої господарської діяльності, оскільки його могли позбавити ліцензії у випадку відсутності ізольованого приміщення, з метою недопущення проникнення до аптеки сторонніх осіб з боку зруйнованої стіни укласти договір з метою воєнізованої охорони з ВДСО. Зокрема в той же день в післяобідній час був виставлений наряд працівників ВДСО. Тривалий час обвинувачений не давав можливості збудувати зруйновану стіну. Після цього він звернувся до правоохоронних органів та до суду, рішенням якого було заборонено руйнувати перестінок. Також, у подальшому ним було здійснено заміну воєнізованої охорони на службу цивільної охорони. У зв`язку з діями обвинувачено йому завдано шкоди та затрачено на здійснення охорони близько 80000 грн. В подальшому в середині 2011 року ним знову було споруджено стіну між їхніми приміщеннями.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що придбав приміщення аптеки в іншої особи, а обвинувачений ОСОБА_4 допомагав йому продавати приміщення по АДРЕСА_1 . Зазначив, що це приміщення було з окремим входом, лише був перестінок між ним та приміщенням належним ОСОБА_4 . В приміщенні аптеки було підвальне приміщення. Він придбав вказане підвальне приміщення разом із аптекою. Документів на підвальне приміщення не було, але воно належала йому за домовленістю, оскільки вхід туди був лише з його приміщення. В подальшому він здавав в оренду вказане приміщення потерпілому ОСОБА_7 , однак потім останній придбав у нього вказане приміщення.

Поясненнями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 , яка пояснила, що з 2007 року працювала провізором у аптеці «Борис», по вул. Вербицького, 2 в м. Тернопіль, власником якої є потерпілий у справі ОСОБА_7 . В кінці вересня 2010 року до неї зателефонувала провізор вказаної аптеки ОСОБА_15 та просила її терміново прийти через умисне руйнування стіни обвинуваченим. По приходу вона побачила як ОСОБА_15 тримала холодильник з лікарствами, однак двері у холодильник були привідкриті та часина препаратів випали у великій кількості, були побиті, було пошкоджено цілісність упаковок. В подальшому впала стіна, за якою стояв ОСОБА_4 та його син ОСОБА_17 , а також впав холодильник, який утримувала ОСОБА_15 . Після цього приїхав ОСОБА_7 та працівники міліції. Вказала, що обвинувачений ОСОБА_4 перед цим розповідав їй про наміри демонтувати спільну стіну, з метою користуватися підвальним приміщенням, який знаходився під приміщенням аптеки, а також те що ОСОБА_7 мав повернути йому кошти, зокрема 500 грн. за прибирання території, за оренду стіни приміщення для вивісок. У подальшому потерпілий ОСОБА_7 декілька місяців наймав задля охорони аптеки службу охорону. Тривалий час вони не могли поставити стіну у приміщенні, оскільки ОСОБА_4 не давав можливості та перешкоджав цьому.

Поясненнями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , який пояснив, що працював в аптеках належних ОСОБА_7 експедитором. В кінці вересня 2010 року він бачив як обвинувачений ОСОБА_4 розбив в аптеці «Борис», по вул. Вербицького, 2 в м. Тернопіль стіну, що межує з приміщенням останнього. Зазначає, що по його приїзду, пів стіни зверху було уже розбито та стіна в приміщенні впала від удару тупим предметом. За стіною стояв ОСОБА_4 , який розбивав стіну та його син ОСОБА_17 , який можливо також допомагав обвинуваченому в цьому. При демонтажу стіни впав холодильник з медичними засобами, які побились. При цьому обвинувачений вказував, що він розбив стіну, оскільки йому потрібен доступ до приміщення аптеки, оскільки під нею знаходиться його підвал. В подальшому приміщення аптеки охоронялося службою охорони, оскільки ОСОБА_4 тривалий час не давав збудувати зруйновану стіну.

Показаннями допитаного в судовому засіданнісвідка ОСОБА_18 , який вказав, що з ОСОБА_7 він познайомився через свого знайомого, який проживав на вул. Вербицького в м. Тернополі, де знаходиться одна із аптек, власником якої є ОСОБА_7 . У вказаному приміщенні аптеки, потерпілий ОСОБА_7 попросив замурувати дверний отвір, через який ішов вхід в інше приміщення, вказану роботу мав виконувати особисто він та ще його знайомий на ім`я ОСОБА_19 , який працював з ним разом на ТОВ «Добробут». У приміщенні вищевказаної аптеки були бетонні блоки для мурування та клей для склейки блоків, однак замурувати вказаний отвір вони не змогли, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 заборонив їм виконувати вказану роботу, у зв`язку із чим вони пішли не виконавши вказівки ОСОБА_7 . Дверний отвір, який вони повинні були замурувати знаходився між двома приміщеннями, які належали різним власникам. Крім цього вказав, що чув крики, які відбувалися між потерпілим та обвинуваченим, також на місці ще перебувала провізор. В подальшому ОСОБА_7 сказав, що не буде замуровувати вказаний дверний отвір, оскільки обвинувачений йому в цьому перешкоджав.

Дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, оголошеними в судовому засіданні:

- документами ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» за супровідним листом від 02 лютого 2011 року №738/07-2 стосовно вул. Вербицького 2 в м. Тернопіль, зокрема генеральний план і схема, а також за супровідним листом від 08 лютого 2011 року №1089/07-2, згідно якого направлено копії технічної документації та повідомлено, що згідно обліку технічної інвентаризації станом на 07 лютого 2011року ОСОБА_7 належить частина приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 47,9 кв.м, а саме: 1-2 склад пл.19,3 кв.м, 1-3 склад пл.13,1 кв.м, 1-4 прим.пл. 13,8кв.м, 1-8 туал. пл.1,7 кв.м та 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 4,1 кв.м, а саме 1-5 кладова пл.4,1кв.м по АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_20 11 січня 2008р. за реєстром № 98. Згідно термінового замовлення ОСОБА_4 №1287 від 07 лютого 2007р. на обстеження та виготовлення витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на приміщення для відчуження по АДРЕСА_2 , технік ОСОБА_21 вийшовши на обстеження приміщення по АДРЕСА_2 , склала акт поточних змін про те що, в приміщені (кладова) 1-5 виявлено що закладена частина дверного пройому, згідно інструкції по технічній інвентаризації дане перепланування не являється самовільним переплануванням, на підставі цього ОСОБА_22 було видано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з приміткою «...та дорахування площі пройому...» з яким він звернувся до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу належного йому приміщення.

(а.м.к.п. 34-38, 39-46 Т.2);

- протоколом огляду від 19 січня 2011 року приміщення чотирьохповерхового будинку АДРЕСА_1 , з таблицею ілюстрацій, згідно якого у підвальному приміщенні якого знаходиться аптека, над входом в аптеку на білому фасаді будинку є сліди чорного кольору з отворами для дюбелів, крім того дані сліди простягаються до 3-го поверху будинку по правому крилі. Фасад аптеки обкладено плиткою сірого кольору. Приміщення аптеки складається з 4-ох кімнат. Перша з них є торговим залом в якому знаходяться прилавки з медичними препаратами, які розташовані півкругом. З правої сторони від входу знаходиться шкаф з препаратами який стоїть окремо від основного прилавку. Одразу за цією кімнатою знаходиться кімната №2 яка використовується як склад для медичних препаратів в даному закладі. Одразу за ним знаходиться кімната №3 яка використовують як склад для використаних коробок. Зліва від торгового прилавка знаходиться кімната №4 в якій стоять шафи з медпрепаратами з правої і лівої сторони. З правої сторони від входу, вздовж стіни стоять два шкафчика між якими знаходиться холодильник. Холодильник стоїть в ніші. За холодильником в стіні розташований отвір, який завішаний цупкою тканиною коричневого кольору. По контуру отвору а саме згори, справа і зліва є явні сліди від цементу. Проводилось фотографування, фотознімки знаходиться у таблиці ілюстрацій до протоколу огляду. (а.м.к.п. 6-11 Т.2);

- листом начальника ВДСО при УМВС України в Тернопільській області від 13.01.2011 року, № 17/2-1-43, згідно якого 29 вересня 2010 року до ВДСО при УМВСУ із заявою про укладення договору на цілодобову міліцейську охорону приміщення аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 звернувся її власник ОСОБА_7 . ВДСО при УМВСУ 29 вересня 2010 року був укладений договір за № 024655 та встановлено цілодобову міліцейську охорону (наказ ВДСО при УМВСУ № 2022 від 30.09.2010 року). 13 жовтня 2011 року ОСОБА_7 , звернувся із заявою в ВДСО при УМВСУ щодо зміни режиму охорони зазначеної вище аптеки на нічний час, а саме з 21.00 год. по 09.00 год. 13 жовтня 2010 року наказом по ВДСО при УМВСУ № 2134 охорона аптеки «Борис» за адресою м. Тернопіль, вул. Вербицького, 2 здійснювалась з 21.00 по 09.00 год. Також, 26 жовтня 2010 року ОСОБА_7 , звернувся із заявою в ВДСО при УМВСУ щодо зміни виду охорони зазначеної вище аптеки на нічний час, а саме з 21.00 год. по 09.00 год. (постом цивільної охорони). 26 жовтня 2010 року ВДСО при УМВСУ укладений договір за № 024764 на охорону вказаної вище аптеки з 21.00 год. до 09.00 год. постом цивільної охорони (наказ ВДСО при УМВСУ № 2284).

(а.м.к.п. 14 Т.2);

- листом начальника ВДСО при УМВС України в Тернопільській області від 07 лютого 2011 року, № 17/2-164, згідно якого між ВДСО при МВС України в Тернопільській області та ФОП ОСОБА_7 були укладені договори на охорону аптеки по АДРЕСА_1 , зокрема з 29 вересня 2010 року по 26 жовтня 2010 року № 024655 від 29.09.2010 року на суму 17715 грн.( Міліцейська охорона); з 26 жовтня 2010 року по теперішній час № 024764 від 26.10.2010 року на суму 23520 грн (Цивільна фізична охорона); з 25 вересня 2010 року по теперішній час № 024663 від 25.09.2010 року на суму 1 548 грн. (Технічна охорона). Станом на 31 січня 2011 року ФОП ОСОБА_7 за вищезазначені послуги на розрахунковий рахунок ВДСО при УМВС України в Тернопільській області перерахував 42783 грн. (Сорок дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні). Доданими копіями вищевказаних договорів.

(а.м.к.п. 15-33 Т.2);

- договором № 026003 від 16 вересня 2011 року про надання послуг підрозділом ОБМ ВДСО при УМВС України в Тернопільській області по охороні майна та припинення правопорушень в місці несення служби, зокрема по охороні майна та припинення правопорушень в приміщенні аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованої в АДРЕСА_1 (п.п.1.1 Договору), розрахунком вартості охорони (8760 грн. в місяць) та дислокацією (м. Тернопіль вул. Вербицького, 2, аптека « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), актами прийому здачі виконаних робіт зокрема за жовтень грудень 2010 року, за січень липень 2011 року та платіжними дорученнями про оплату послуг охорони з січня 2011 року по липень 2011 року. (а.м.к.п. 91-101 Т.2, 257-270 Т.3);

-протоколом огляду предмета від 22 серпня 2011 року диску добровільно виданого ОСОБА_7 , згідно якого при відкритті вказаного носія інформації встановлено файл «Розвал стіни», зокрема видно чоловіка який встановлює камеру та зображення стіни зведеної із газоблоків, також на 49 сек. видно як починають розлітатися в різні сторони газоблоки та падати в приміщення де знаходиться відеокамера. Після того як стіна впала за нею проглядається чоловік, який розвертається та йде.

Як вбачається із пояснень потерпілого ОСОБА_7 , це відео стосується подій іншого дня (не 29 вересня 2010 року) та надано ним на підтвердження неодноразового руйнування як обвинуваченим ОСОБА_4 так і його сином ОСОБА_23 спільної спірної стіни.

(а.м.к.п. 53-57 Т.2);

- рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , третя особа ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод в користуванні майном, яким вирішено в порядку усунення перешкод у користуванні ОСОБА_7 належним йому майном заборонити ОСОБА_4 вчиняти дії, а саме знімати із фасаду будинку по АДРЕСА_1 вивіску аптечного закладу, із зазначенням його назви, належного ОСОБА_7 , чи пошкоджувати вивіску, демонтувати чи пошкоджувати спільну перегородку між приміщенням, належним ОСОБА_4 та приміщенням 1-5 кладова, площею 4, 1 кв.м. належним ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили.

(а.м.к.п. 89-90 Т.2).

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , в частині того, що він 29 вересня 2010 року не демонтовував спільну внутрішню стіну їх з потерпілим ОСОБА_7 приміщень, оскільки вони повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , які, як під час досудового так під час судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їх сторони суд не вбачає. Будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченого судом не здобуто та сторонами не надано.

При вирішення питання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України (по епізоду 29 вересня 2010 року) суд виходить з наступного.

За змістом кримінального закону, самоправство - це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Об`єктом злочину виступає встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, тощо. Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку. Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт не володіє.

Злочин, передбачений ст. 356 КК України, є злочином з матеріальним складом та є закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода значною, потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку. Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З врахуванням вищевказаного суд вважає, що своїми самоправними неправомірними діями обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, всупереч встановленого законом порядку без узгодження з будь-якими державними установами, всупереч волі потерпілого та без погодження своїх дій з ним, як власника суміжного приміщення, яким оспорювалася правомірність дій обвинуваченого, демонтував спільну внутрішню стіну їх приміщень, допустивши можливість вільного доступу сторонніх осіб в аптеку. З врахуванням демонтажу спільної стіни та з метою збереження майна, забезпечення функціонування аптеки потерпілий ОСОБА_7 був змушений здійснити заходи щодо схоронності власного майна, у зв`язку із чим уклав договори про охорону приміщення, внаслідок чого останньому обвинуваченим спричинено матеріальної шкоди в значному розмірі, оскільки її розмір (80595 грн.) у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення злочину. Про необхідність здійснення тривалої охорони приміщення належного ОСОБА_7 свідчать неодноразові дії обвинуваченого щодо перешкоджання в будівництві потерпілим демонтованої стіни, що було підтверджено в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 .

По епізоду спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження:

Поясненнями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що він є власником аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка знаходиться в АДРЕСА_1 . 19 серпня 2011 року до нього зателефонувала провізор аптеки ОСОБА_16 та повідомила, що обвинувачений ОСОБА_4 виставив бетонні блоки перед входом в аптеку та вона не може потрапити у приміщення, розмір блоків перекривав вхід до аптеки. По його прибуттю, обвинувачений повідомив, що це його земельна ділянка і він має право розміщувати на ній будь-що. На вказане ним було викликано працівників міліції. ОСОБА_4 зачиняв вхідні двері аптеки та конфліктував з людьми, які намагались зайти в аптеку, а він в цей час здійснював зйомку на камеру цих подій. Працівникам міліції, що прибули, обвинувачений показував договір купівлі продажу земельної ділянки. Коли він стояв між блоками та аптекою, а біля нього працівники поліції та тримав фотоапарат у правій руці, тримаючи палець на кнопці пуск (включити /виключити), обвинувачений ОСОБА_4 схопив за фотоапарат, та почав викручувати йому пальці із сторони в сторону протягом 5-10 сек., однією рукою. Він просив обвинуваченого відпустити та звернувся за допомогою до працівників поліції. В результаті дій обвинуваченого та викручування вказівного пальця на правій руці в сторону, він відчував біль, був розрив сухожилля. Зайшовши у приміщення аптеки він згодом написав заяву в міліцію та був направлений для проходження судово медичної експертизи в травмпункт, а згодом у лікарні де було накладено гіпсову пов`язку, з якою перебував більше 20 днів. Він перебував на лікарняному, по закінченню якого звернувся до судово медичного експерта. Працівникам поліції надав відеозапис з місця події. Швидку медичну допомогу не викликав, а через три дні звернувся до третьої міської клінічної лікарні до травматолога, який зняв йому гіпс, направив для рентгенологічного дослідження та повторно накладено гіпс. З гіпсовою пов`язкою перебував протягом 21-22 днів, і рентгенологічний знімок проводився у травмпункті. Медичну картку та знімок ним було надано експерту.

У ході додаткового допиту в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , вказав, що медична картка була в поліклініці, яку він в подальшому забрав. Картка заповнювалась у день звернення. Має медичні картки у інших медичних установах, оскільки звертався туди з приводу інших захворювань.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що в 2011 році він працював старшим інспектором карного розшуку та був в слідчо-оперативній групі, яка здійснювала виїзд на виклик на масиві «Канада» по вул. Коновальця в м. Тернопіль з дільничним ОСОБА_25 . Прибувши на виклик вони побачили, що магазин та аптека були перегороджені бетонними плитами, а на місці перебували потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 , які стояли один навпроти іншого на відстані одного метра та конфліктували. Він почав відбирати на вулиці пояснення у людей, які стали свідками подій що відбувалися, та які скаржилися на перегороджений вхід у аптеку. Пізніше він почув крик потерпілого ОСОБА_7 - «палець - палець», однак підійшовши ближче, потерпілий та обвинувачений розійшлися. Крім того вказав, що у потерпілого ОСОБА_7 у руках був фотоапарат чи камера чорного кольору, при цьому останній скаржився, що ОСОБА_4 потягнув його за фотоапарат чи за палець. Видимих ушкоджень він не бачив, однак потерпілий скаржився на біль у пальці. Він запитав потерпілого ОСОБА_7 чи надати йому направлення на судово-медичну експертизу на, що той вказав, що поїде особисто у травмпункт. Було зрозуміло, що конфлікт відбувався через земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що він працює старшим дільничним інспектором. В 2011 році він перебував у складі слідчо-оперативної групи з ОСОБА_24 та здійснював виїзд згідно отриманого повідомлення у зв`язку із тим, що між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 відбувся конфлікт. В ході конфлікту потерпілий проводив зйомку входу у приміщення аптеки де стояли блоки. У ході словесного конфлікту, обвинувачений хотів вирвати із рук потерпілого фотоапарат, знаходячись за півметра від нього. Схопивши однією рукою, потерпілий сказав, що його болить палець правої руки, або великий, або вказівний. На вказане вони запитали, чи потрібна допомога. Потерпілий надавав пояснення, яке записувалося з його слів. Події відбувалися вранці, до обіду з 10 до 12.30 год. Фотоапарат мав невеликий розмір та прямокутну форму.

Поясненнями свідка ОСОБА_26 , який суду пояснив, що він працював найманим працівником у приватного підприємця - потерпілого у справі ОСОБА_7 . В 2011 році він був свідком того, як обвинувачений ОСОБА_4 ходив попри аптеку та казав, що вона не працює, намагався вибити із рук потерпілого ОСОБА_7 фотоапарат. В приміщення аптеки зайти було не можливо через драбину на вході і потерпілий ОСОБА_7 сперечався із обвинуваченим ОСОБА_4 за вивіску із аптеки, яка висіла над фасадом під вікном. Також він бачив у подальшому потерпілого ОСОБА_7 із гіпсовою пов`язкою.

Поясненнями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 , яка пояснила, що в середині серпня 2011 року близько 09.00 вона прийшла на роботу в аптеку «Борис», яка знаходиться в АДРЕСА_1 , де працювала провізором та побачила бетонні блоки перед входом, а обвинувачений ОСОБА_4 не впускав її в приміщення аптеки. Прибувши на місце разом із ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_7 допоміг їй зайти в приміщення, а сам зайшов через 20 хв. та у нього був підпухлий вказівний палець на руці, набряк, однак він швидку не викликав. Вона йому порадила звернутися до лікарів. Потерпілий розповідав, що тілесні пошкодження йому завдав ОСОБА_4 та зламав йому камеру. Через день бачила у нього на руці гіпсову пов`язку, яку зняли через 1 місяць.

Поясненнями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , який пояснив, що він працював у ОСОБА_7 експедитором. В серпні 2011 року він був очевидцем того як ОСОБА_4 перекрив бетонними блоками вхід до аптеки «Борис», яка знаходиться в м. Тернопіль по вул. Вербицького, 2, та перешкоджав її роботі. Потерпілий ОСОБА_7 , як власник аптеки, здійснював зйомку дій обвинуваченого на камеру, яку тримав у правій руці. ОСОБА_4 на вказані дії потерпілого, почав виривати камеру в потерпілого та схопив його за праву руку в якій була камера, на що потерпілий викрикував «палець - палець». Після цього вони з потерпілим ОСОБА_7 поїхали в поліцію, де перебував не довго, а після цього завіз його на офіс та потерпілий самостійно поїхав у травмпункт, оскільки палець набряк. Конфлікт тривав до 30 хв. У ході керування авто потерпілий скаржився на біль в пальці і на наступний день уже мав гіпсову пов`язку, з якою ходив тривалий час.

Дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, оголошеними в судовому засіданні:

- протоколом відтворення обставин та обстановки події від 15 грудня 2011 року з таблицею ілюстрацій до протоколу, за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого він в присутності понятих відтворив на статисту обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , зокрема на фото №№ 1, 2 ОСОБА_7 вказав на місце де сталася подія. На фото № 3 потерпілий показав на статисту своє місце знаходження і місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 перед початком конфлікту. На фото №№ 4,5 потерпілий на статисту показав як ОСОБА_4 зловив своєю рукою за його праву руку, у якій знаходився фотоапарат. На фото №№ 6,7 видно як ОСОБА_7 показав на статисту як обвинувачений ОСОБА_4 викручує йому палець у тильну та бокову сторони.

(а.м.к.п. 58-63 Т.2);

- протоколом відтворення обставин та обстановки події від 15 грудня 2011 року з таблицею ілюстрацій до протоколу, за участю свідка ОСОБА_25 , згідно якого він в присутності понятих відтворив на статисту обставини спричинення 19 серпня 2011 року тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , потерпілому ОСОБА_7 , зокрема на фото № 1 ОСОБА_25 вказав на місце де сталася подія. На фото № 2 свідок показав на статисту місце знаходження потерпілого і місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 перед початком конфлікту. На фото №№ 3,4 свідок на статисту показав як ОСОБА_4 зловив потерпілого ОСОБА_7 рукою за його праву руку, у якій знаходився фотоапарат. На фото №№ 5,6 свідок ОСОБА_25 показує на статисту приблизно як обвинувачений ОСОБА_4 викручував палець потерпілого у тильну та бокову сторони.

(а.м.к.п. 64-68 Т.2);

- протоколом відтворення обставин та обстановки події від 15 грудня 2011 року з таблицею ілюстрацій до протоколу, за участю свідка ОСОБА_24 , згідно якого він в присутності понятих відтворив на статисту обставини спричинення 19 серпня 2011 року тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , потерпілому ОСОБА_7 , зокрема на фото № 1 свідок ОСОБА_24 вказав на місце де сталася подія. На фото № 2 свідок показав на статисту місце знаходження потерпілого і місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 перед початком конфлікту. На фото №№ 3,4 свідок на статисту показав як ОСОБА_4 зловив потерпілого ОСОБА_7 рукою за його праву руку, у якій знаходився фотоапарат. На фото №№ 5,6 свідок ОСОБА_24 показав на статисту приблизно як обвинувачений ОСОБА_4 викручував палець потерпілого у тильну та бокову сторони

(а.м.к.п. 69-73 Т.2);

- протоколом відтворення обставин та обстановки події від 15 грудня 2011 року з таблицею ілюстрацій до протоколу, за участю свідка ОСОБА_12 , згідно якого він в присутності понятих відтворив на статисту обставини спричинення 19 серпня 2011 року тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , потерпілому ОСОБА_7 , зокрема на фото № 1 свідок ОСОБА_12 вказав на місце де сталася подія. На фото № 2 свідок показав на статисту місце знаходження потерпілого і місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 перед початком конфлікту. На фото №№ 3,4 свідок на статисту показав як ОСОБА_4 зловив потерпілого ОСОБА_7 рукою за його праву руку, у якій знаходився фотоапарат. На фото №№ 5,6 свідок ОСОБА_12 показав на статисту приблизно як обвинувачений ОСОБА_4 викручував палець потерпілого у тильну та бокову сторони.

(а.м.к.п. 74-78 Т.2);

- висновком експерта № 2269 судово-медичної експертизи від 23 грудня 2011 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи за медичними документами на ім`я гр-на ОСОБА_7 , 1972 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та згідно запропонованих запитань, підсумовано: згідно з даними медичної довідки № 10049 та медичної карти амбулаторного хворого, відомості з яких наведені в акті судово-медичного обстеження № 1490, у ОСОБА_7 при первинному зверненні 19 серпня 2011 року за медичною допомогою в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги та наступному амбулаторному спостереженні в поліклінічному відділі Тернопільської міської лікарні № 3 на підставі клінічних даних і результатів ультразвукових досліджень був діагностований неповний розрив сухожилку поверхневого м`язу-згинача 2-го пальця правої кисті з гематомою (обмеженим накопиченням крові в м`яких тканинах) проекційно проксимальному (верхньому) міжфаланговому суглобу. При судово-медичному обстеженні 19 серпня 2011 року в ОСОБА_7 , як про це зазначено у вищевказаному акті № 1490, на правій руці була гіпсова пов`язка, а при додатковому його огляді 13 вересня 2011 року були виявлені виразний набряк м`яких тканин 2-го пальця правої кисті, потовщення та ущільнення сухожилку поверхневого м`язу-згинача на внутрішній поверхні ділянки проксимального міжфалангового суглобу та порушення рухової функції цього пальця. Ушкодження 2-го пальця правої кисті, з огляду на їх вид і описаний в медичних документах клінічний перебіг травматичного процесу, утворилися в ОСОБА_7 від надмірного розтягнення сухожилково-зв`язкового апарату зумовленого впливом тупого предмету незадовго до його первинного звернення за медичною допомогою, не виключено у зазначений в постанові термін події - 19 серпня 2011 року.

Встановлені в ОСОБА_7 ушкодження 2-го пальця правої кисті в клінічному перебігу призвели до тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я з порушенням її функції та за цієї ознакою належать до середнього ступеня тяжкості. Враховуючи характер ушкоджень 2-го пальця правої кисті в ОСОБА_7 , не виключається їх утворення при викручуванні цього пальця, як про це він вказав при допиті 5 грудня 2011 року та показав під час відтворення обстановки та обставин події, проведеному з його участю 15 грудня 2011 року (що зазначено у відповідних протоколах і відображено у таблиці ілюстрації).

(а.м.к.п. 79-83 Т.2);

- протоколом огляду предметів від 20 грудня 2013 року, згідно якого проведено огляд диску при відкритті якого встановлено два файли із відеозаписами, при відкритті першого із них тривалістю 59 секунд, видно зображення фасаду будинку по АДРЕСА_1 , також обвинуваченого ОСОБА_4 , який при наближенні камери різко підводить свою руку до особи, що веде відеозапис, при чому тілесних ушкоджень не спричиняє, відходить у сторону. При відкритті другого файлу із записом тривалістю 08 секунд, на весь екран видно зображення обвинуваченого ОСОБА_4 , який розмовляє з особою, що веде відео запис та показує своєю лівою рукою в сторону, правою рукою закриває об`єктив пристрою, яким ведеться відеозапис. Запис на цьому завершено.

(а.м.к.п. 84-86 Т.2).

Суд вважає, надані стороною обвинувачення докази належними та допустимими, такі що зібрані та отримані у спосіб передбачений ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, а тому підстав для визнання їх недопустимим не вбачає.

При цьому судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що тілесних ушкоджень він потерпілому ОСОБА_7 не наносив, а також свідка ОСОБА_27 в цій же частині, оскільки вони повністю спростовуються показаннями, як допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 так і безпосередніх свідків події ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , які під час судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їхньої сторони суд не вбачає.

Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_27 , суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності за вчинене.

Окрім цього органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що:

«01 вересня 2010 року у обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 , виник умисел на вчинення самоправних дій відносно майна потерпілого ОСОБА_7 , а саме аптечної вивіски та знаку-вивіски у виді логотипу червоного хреста.

Реалізуючи свій злочинний намір, 01 вересня 2010 року у невстановлений час обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на прибудинковій території свого житлового будинку АДРЕСА_1 , частина приміщення якого на першому поверсі належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_7 , у якому він здійснює підприємницьку діяльність по роздрібній торгівлі лікарськими засобами, усвідомлюючи, що аптечна вивіска, яка знаходилася на фасаді будинку, та знак-вивіска у виді логотипу червоного хреста, що була прикріплена над вхідними дверима аптеки, не належать йому та перебувають у власності іншої особи, умисно діючи з прямим умислом, самоправно, тобто самовільно, всупереч установленого законом порядку без узгодження з будь - якими державними установами, всупереч волі та без погодження своїх дій з власником даної аптеки та вивісок потерпілого ОСОБА_7 , яким оспорювалася правомірність його дій, демонтував з фасаду будівлі аптечну вивіску та знак - вивіску у вигляді логотипу червоного хреста, що була прикріплена над вхідними дверима аптеки.»

Таким чином, слідчий за погодженням з прокурором дійшли висновку, що ОСОБА_4 своїми діями також вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.356 КК України (по епізоду від 01 вересня 2010 року) - самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянин

Однак суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 за фактом вчинення самоправства (по епізоду 01 вересня 2010 року) необхідно виправдати у зв`язку із відсутністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення з наступних мотивів.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (по епізоду від 01 вересня 2010 року) не визнав та зазначив що вказаного злочину він не вчиняв. Просить його виправдати у вчиненні даного інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Злочин, передбачений ст. 356 КК України, є злочином з матеріальним складом та є закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода значною, потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку. Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Однак, з тексту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 самовільно, всупереч установленого законом порядку без узгодження з будь - якими державними установами, всупереч волі та без погодження своїх дій з власником даної аптеки та вивісок потерпілого ОСОБА_7 , яким оспорювалася правомірність його дій, демонтував з фасаду будівлі аптечну вивіску та знак - вивіску у вигляді логотипу червоного хреста, що була прикріплена над вхідними дверима аптеки, проте не зазначено яку шкоду інтересам громадянин, державним чи громадським інтересам або інтересам власника заподіяв своїми діями ОСОБА_4 та чи ця шкода є значною для потерпілого ОСОБА_7 , тобто такою, що сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення злочину

Окрім цього не вдалось встановити розмір шкоди завданої потерпілому ОСОБА_7 внаслідок демонтажу з фасаду будівлі аптечної вивіски та знаку - вивіски у вигляді логотипу червоного хреста і в ході судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено факту спричинення діями обвинуваченого ОСОБА_4 значної шкоди потерпілому ОСОБА_7 , у зв`язку із чим в діях обвинуваченого відсутній такий обов`язковий елемент складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, як спричинення самоправними діями обвинуваченого значної шкоди потерпілому.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_7 , яким в судовому засіданні не доведено факту спричинення йому діями обвинуваченого ОСОБА_4 значної шкоди, по даному епізоду також допитано свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , які також жодним чином не підтвердили завдання обвинуваченим своїми діями значної шкоди потерпілому.

Інших належних та достатніх доказів на доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (по епізоду 01 вересня 2010 року) в частині спричинення потерпілому значної шкоди стороною обвинувачення під час судового розгляду не надано.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на сторону обвинувачення (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду жодних належних, достатніх, переконливих та об`єктивних доказів на доведення того, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України (по епізоду від 01 вересня 2010 року), а тому його необхідно виправдати за вказаним епізодом з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за:

-ст. 356 КК України (по епізоду 29 вересня 2010 року) - самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина;

-ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, позитивні характеристики за місцем проживання, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкцій частин статей обвинувачення, а саме за ст. 356 КК Україниу виді арешту та за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Однак, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного покарання за даними злочинами у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено безумовне звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження, якщо з дня вчинення нею злочину минуло два роки та п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

За злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 законом визначено покарання: за ст.356 КК України, у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до трьох місяців; за ч. 1 ст. 122 КК України, у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому злочин передбачений ст.356 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості. Згідно з ч.3 цієї статті злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України (по епізоду 29 вересня 2010 року) пройшло більше двох років та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке вчинено 19 серпня 2011 року, минуло більше п`яти років. Судом не встановлено та сторонами провадження не надано відомостей про ухилення ОСОБА_4 від слідства, вчинення ним нових злочинів, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 2 ст.49 КК України).

З урахуванням викладеного, а також з огляду на відсутність в ході судового розгляду клопотань від учасників судового провадження про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ст. 356 КК України (по епізоду від 29 вересня 2010 року) та ч.1 ст.122 КК України, на підставі положень п.1,3 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 74, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим та виправдати за ст. 356 КК України (по епізоду 01 вересня 2010 року) у зв`язку із відсутністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356 (по епізоду 29 вересня 2010 року), ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ст. 356 (по епізоду 29 вересня 2010 року) КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;
- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчиненні кримінальні правопорушення, передбачені ст. 356 (по епізоду 29 вересня 2010 року) та ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п.1,3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1