Справа № 443/43/20
Провадження № 1-кп/456/219/2020
УХВАЛА

судового засідання

12 лютого 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000247 від 02.05.2019р., про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 , -

встановив:

Дане кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 15.01.2020р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

17.01.2020 року суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1, 2 ст.307 КК України призначено до підготовчого судового засідання на 22.01.2020р..

В підготовче судове засідання призначене на 22.01.2020р. з?явилися учасники кримінального провадження однак, захисник обвинуваченого заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв?язку з незавчасним повідомленням про засіданням і необхідністю підготовки клопотань.

У підготовчому судовому засіданні 05.02.2020р. захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та вказав, що відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Відповідно до даного клопотання сторона захисту вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокуророві оскільки, обвинувальний акт, який перебуває на розгляді в суді щодо ОСОБА_3 взагалі не містить формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З обвинувального акту вбачається, що прокурором не конкретизовано, нібито, місця зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а лише вказано приблизну адресу: «по вул. Данила Галицького, що в м. Жидачів Львівської області», «по вул. Фабрична, що в м. Жидачів Львівської області», а саме: не вказано конкретної поштової адреси, хоча така наявна.

Отже, в обвинувальному акті не зазначено, адреси, нібито, збуту наркотичних засобів, тобто фактично місця вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотиків.

При цьому, не вказано чітко яким чином і за яких обставин ОСОБА_3 придбав наркотичний засіб, орган досудового розслідування не зазначив часу виникнення в обвинуваченого умислу на придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, а також кількості збутого останнім наркотичного засобу, також не зазначено на підставі яких даних сторона обвинувачення прийшла до висновку про зберігання цих речовин саме з метою збуту, не зазначено де за яких обставин виявлено зберігання наркотичних засобів, місця, часу зберігання наркотичних засобів.

Також, при викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, які прокурор вважає доведеними, неодноразово використано такі формулювання: «при невстановлених органом досудового розслідування обставинах». Використання таких формулювань свідчить про те, що у ході здійснення досудового розслідуванням не було здобуто доказів, які б дозволити встановити ці обставини. Тому, покликання прокурора, що ці обставини він вважає доведеними є безпідставними. У обвинувальному акті мають бути зазначені виключно такі дії обвинуваченого на підтвердження яких здобуто докази у ході досудового розслідування.

При цьому, про неконкретизованість обвинувачення також свідчить те, що обвинувальний акт не містить даних про вагу наркотичного засобу («бупренорфін», «амфетамін»), частину таблетки «субітекс», порошкоподібну речовину білого кольору, які містять наркотичний засіб, психотропну речовину, чим порушено право обвинуваченого на захист.

Зазначене в своїй сукупності свідчить про істотну неконкретність висунутого обвинувачення й неналежне його формулювання.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Прокурор зазначає у обвинувальному акті: «обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 (ст. 67 КК України) - не встановлено».

Хоча двома абзацами раніше прокурор стверджує, що «в діях ОСОБА_3 наявні всі підстави для обґрунтованого обвинувачення у незаконному збуті наркотичного засобу та психотропної речовини, вчинене повторно, тобто за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення злочину особою повторно є обставиною, яка обтяжує покарання.

Отже, всупереч п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті відсутні вказані відомості.

Крім того, з долученого реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що він не містить відомостей про ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року, якою встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Отже, в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться суперечності, що додатково перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду.

Більш того, в реєстрі відсутні відомості про прийняття в ході досудового розслідування процесуального рішення щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу (домашнього арешту).

Тобто, в порушення вимог ст. 109 КПК України, реєстр не містить даних про всі процесуальні рішення, прийняті під час даного кримінального провадження. Тобто в реєстрі не зазначені всі процесуальні рішення та реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

В розділі «прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» вказано про наявність постанови про визнання речовими доказами, однак які саме предмети визнавалися речовими доказами не вказано, як і не зазначено чи приєднано до матеріалів кримінального провадження речові докази, де вони зберігаються.

З реєстру не зрозуміло, коли розпочато досудове розслідування, коли воно було завершено.

Ст. 293 КПК України зокрема передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику.

Як вбачається з розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, захисник отримав такі 28.12.2019р. о 17.14год. біля свого робочого кабінету в м. Новий Розділ Львівської області.

Тобто, прокурором всупереч вимог КПК України захиснику вручено копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування без участі підозрюваного, що не передбачено вимогами КПК України.

З урахуванням наведеного, а також те, що наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, просить обвинувальний акт повернути прокурору для усунення допущених недоліків і оформлення його відповідно до вимог КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечив клопотання захисника ОСОБА_5 та вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, обвинувачення сформульоване чітко та підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає оскільки, місцем вчинення таких злочинів слід вважати ту частину простору держави, де суб`єкт злочину зобов`язаний був вчинити дії щодо належного виконання відповідного обов`язку, невиконання якого утворило закінчений в юридичному розумінні складу злочину. При встановленні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення слід надати обвинувачу відповіді на наступні питання: де?, коли? хто? яким способом?, тощо. Отже, вказівка на конкретну вулицю у конкретному місті конкретної області держави, де вчинено кримінальне правопорушення, є достатнім, щоб вважати, що місце вчинення злочину зазначено правильно (якщо це не конкретне житло чи інше приміщення), бо відповідає на питання, де вчинено злочин, а відтак в обвинувальному акті вказано місце вчинення злочину.

Щодо доводів сторони захисту стосовно відсутності даних про вагу наркотичного засобу (бупренорфін, амфетамін): відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 то" відповідальність за збут наркотичних засобів і речовин настає незалежно від їх розміру, а саме тому доводи сторони захисту в частині неповноти викладу обставин вчиненого правопорушення є необгрунтованими. Оскільки достатньо вказати, які саме наркотичні засоби збувала особа, а не якого це розміру, оскільки розмір наркотичних засобів є факультативною ознакою складів кримінальних правопорушень (їх об`єктивної сторони) за ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, і його встановлення не є обов`язковим для викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що також не є порушенням вимог щодо змісту обвинувачення.

З приводу доводів захисника обвинуваченого щодо неодночасного вручення обвинувального акту йому та підозрюваному прокурор зазначив що, обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_3 за ч. ч. 1,2 ст. 307 КК України було вручено 28.12.2019р. захиснику ОСОБА_5 о 17:04 години у місті Новий Розділ Миколаївського району. Цього ж дня обвинувальний акт вручався підозрюваному ОСОБА_3 , однак останній відмовився вийти з свого помешкання в АДРЕСА_1 , та отримати обвинувальний акт, про що свідчить протокол про відмову у отриманні обвинувального акту від 28.02.2019р., в зв`язку з чим ОСОБА_3 зачитано та вручено обвинувальний акт в присутності понятих 03.01.2020р., що підтверджується протоколом про відмову в отриманні обвинувального акту. Вручити обвинувальний акт одночасно захиснику та обвинуваченому не було змоги оскільки, як сторона захисту так і обвинувачений всяко намагалися уникнути ознайомлення з матеріалами досудового розслідування крім того, робочий кабінет захисника знаходиться в м.Новий Розділ, а місце проживання обвинуваченого в м.Жидачів, а відтак зібрати їх разом зважаючи на постійне уникнення необхідності ознайомлення з матеріалами справи було проблематичним.

Слід зазначити, що законодавець не обмежує час вручення копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику одним днем. Головною умовою виконання вимог ст. 293 КПК України (яка встановлює цей обов`язок сторони обвинувачення) - це передати ці документи під розписку. З огляду на наведені обставини - з об`єктивних причин неможливо було вручити обвинувальний акт з реєстром у один день і захиснику, і обвинуваченому, проте прокурором у кримінальному провадженні вжито всіх заходів до цього.

Вказані доводи сторони захисту у клопотанні про повернення обвинувального акту є надуманими та необґрунтованими та спрямовані на подальше затягування судового розгляду, як це було під час проведення досудового розслідування, оскільки сторона захисту не ознайомлювалась з матеріалами досудового розслідування після його завершення, а усіма засобами уникала цієї процесуальної дії, а відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявленого клопотання з огляду на наступне.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000247 від 02.05.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Обставини, на які посилається захисник, не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень кримінально-процесуального закону, оскільки не є предметом розгляду на даній стадії судового процесу.

Суд приходить до висновку, що з огляду на виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, який зазначений в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, вказані захисником обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту

Доводи сторони захисту щодо недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування як підстави для повернення обвинувального акту в частині відсутності в ньому відомостей про прийняття в ході досудового розслідування процесуального рішення щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу (домашнього арешту), не зазначення всіх процесуальних рішень та реквізитів всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, тощо, судом також не можуть бути визнанні обґрунтованими з огляду на наступне.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, надісланий до суду в якості додатку до обвинувального акту.

Як вбачається з найменування та змісту ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не є складовою частиною обвинувального акту, а є окремим документом, що додається до обвинувального акту.

Між тим згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність вимогам КПК України саме обвинувального акту, а не інших документів, що додаються до нього.

За таких обставин вказані доводи сторони захисту не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Інші доводи, зазначені захисником обвинуваченого в клопотанні, також відповідно до КПК України не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. При цьому оцінку доводам захисника обвинуваченого щодо відсутності належного формулювання обвинувачення та викладення обставин відповідно до ст.91 КПК України, що входять до предмету доказування, буде надано виключно під час судового розгляду кримінального провадження та ухвалення судового рішення.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314-316, 369-372 КПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000247 від 02.05.2019р., про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України та реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору для усунення допущених недоліків і оформлення відповідно до вимог КПК - відмовити.

Суддя ОСОБА_1