Справа № 307/625/20
Провадження №1-кс/307/773/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Тячів

Слідча суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000010 від 27 січня 2020 року про арешт майна

В С Т А Н О В И Л А:

06 липня 2020 року слідчий СВ Тячівського ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 27 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що опрацюванням публічної кадастрової карти України встановлено, що на території Солотвинської селищної ради, в результаті поділу земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0460, площею 0,6 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, сформовані дві земельні ділянки: 1) з кадастровим номером :02:004:0547, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,50 га; 2) з кадастровим номером :02:004:0548, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,1 га, які розташовані в АДРЕСА_1 . Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 00І № 0084 право власності на земельну ділянку площею 0,60 га в АДРЕСА_1 , для ведення особистого підсобного господарства, було первинно зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , за №44 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 08 червня 1999 року. Однак, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Солотвинської сільської ради народних депутатів, під №44 є запис від 02.10.1999 року про реєстрацію земельної ділянки площею 0,60 га за ОСОБА_6 , жителем с. Біла Церква Рахівського району. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надалі право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_7 , згідно договору купівлі продажу від 31.01.2017, а в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2017, до теперішнього власника ОСОБА_8 . Надалі ОСОБА_8 здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0460, площею 0,6 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та 20 грудня 2017 року в Державному реєстрі речових права було зареєстровано дві земельні ділянки, утворені внаслідок поділу зазначеної земельної ділянки, а саме: 1) земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0547, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,50 га, яка розташована в АДРЕСА_1 ; 2) земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0548, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,1 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Згідно інформації Солотвинської селищної ради №491/05-02 від 08.11.2019 року вбачається, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0460, площею 0,6 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, органом місцевого самоврядування не приймалось. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи 4/197 від 10.06.2020 року підписи у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЗК 00І № 0084 на земельну ділянку площею 0,60 га в АДРЕСА_1 , для ведення особистого підсобного господарства, поруч з надписом « ОСОБА_9 » та поруч з надписом « ОСОБА_10 », виконані не колишнім Солотвинським селищним головою ОСОБА_11 та не ОСОБА_10 . Згідно висновку судової технічної експертизи №4/169 від 12.06.2020 року відбиток печатки у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЗК 00І № 0084 на земельну ділянку площею 0,60 га в АДРЕСА_1 , для ведення особистого підсобного господарства, який знаходиться у нижній частині другої сторінки документи, нанесений не кліше гербової печатки Солотвинської селищної ради вільні зразки відбитків якої надані на дослідження. Таким чином, внаслідок неправомірних дій посадових осіб Солотвинської селищної ради та Відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області незаконно зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:0460, площею 0,6 га, яка вибула з комунальної власності територіальної громади Солотвинської селищної ради. З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0547, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,50 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0548, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,1 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , оскільки такі містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просить клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, що в порядку ч.1 ст.172 КПК не є перешкодою для розгляду клопотання в його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до висновку.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку застосування арешту майна є необхідним, оскільки його незастосування може призвести до відчуження, приховування, що перешкодить проведенню експертиз по даному кримінальному провадженню.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що на вказане вилучене майно слід накласти арешт із забороною його користування, розпорядження та відчуження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідча суддя
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування майном, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0547, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,50 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0548, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,1 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 .

Роз`яснити положення, що закріплені в ч.2 ст. 174 КПК України, відповідно до якої арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 16 год. 30 хв. 08 липня 2020 року.

Слідча суддя ОСОБА_1