Провадження: 1-кп/638/541/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2020м. м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого- ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт № 0002361 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина Украіни, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , учень 11 класу Харкіівської вечірньої школи № 3 Харківської міської ради Харківської області,

За ч. 1, ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив :
18.06.2018 близько 10:15 годин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував неподалік буд. № 34 по вул. Ляпунова у м. Харкові, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , у якої на шиї були одягнуті ювелірні вироби із золота. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи іх настання, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_7 та ривком зірвав з її шиї ланцюг зі сплаву золота 585 проби вагою 10,02 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 18693 від 14.08.2018 складає 9519 гривенъ після чого втік з місця скоєння злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь, та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши останній своїми злочинними діями майнову шкоду потерпілій у розмірі 9519 гривень.
Крім того, ОСОБА_5 26.06.2018 близько 14:30 годин перебував неподалік буд. № 197 по Клочківській у м. Харкові, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , у якої на шиї були одягнуті ювелірні вироби із золота. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_8 , та ривком зірвав з її шиї ланцюг зі сплаву золота 585 проби вагою 6, 65 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчоі експертизи № 17745 від 30.07.2018 складає 5985 гривень, на якому висіла ладанка зі сплаву білого і жовтого золота 585 вагою 2,5 грам, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчоі експертизи № 17745 від 30.07.2018 складає 2250 гривень, після чого втік з місця скоєння злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь, та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши потерпілій злочинними діями майнову шкоду у загальному розмірі 8235 гривень.
Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав у повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаявся. Показання суду давати відмовився, посилаючись на відсутність потреби в цьому, оскільки визнає себе винним у тому обсязі, як встановлено і визначено в обвинувальному акті.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу.

Суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, тобто (грабіж) та за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, тобто (грабіж), вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення раніше не судимий. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває, є учнем вечірньої школи.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілих, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше не судимий, є неповнолітнім.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 66 КК України, судом визнаються допомога слідству та суду у встановленні істини по справі, щире каяття, вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно висновку сектору ювенальної пробації м. Харкова філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області від 24.09.2019, де враховувалася інформація, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також те, що останній має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого може бути досягнуто застосуванням покарання, не пов`язаного з обмеженням чи позбавленням волі.
При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті КК України.

З урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу та обставин, що пом`якшують покарання, поведінки до та після вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, суд призначає покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільні позови по справі підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 186 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

- за ч.2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В силу частини 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
В силу ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Стягнути з ОСОБА_5 , а при відсутності у останнього заробітку (доходу)- в солідарному порядку з законних представників ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 спричинену матеріальну шкоди в розмірі 15 000 (п*ятнадцять тисяч) гривень та на користь ОСОБА_8 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 , а при відсутності у останнього заробітку (доходу)- в солідарному порядку з законних представників ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_11 процесуальні витрати за проведені по кримінальному провадженню судово -товарознавчі експертизи в загальному розмірі 2283 грн. 00 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом 30-ти днів з дня проголошення.

Суддя: