Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/367/18-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду, в режимі відеоконференції, дистанційно зслідчим ізолятором при Державній Установі «Житомирська установа виконання покарань №8» кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 17.06.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, уродженця смт.Лугини Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, не інваліда, не депутата, раніше судимого:

- 28.09.2017 року Лугинським районним судом Житомирської області, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2018 року, за ч.1, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на один рік п`ять місяців обмеження волі;

- 28.09.2017 року тим же судом за ч.2 ст.185 КК України на один рік два місяці позбавлення волі;

- 03.05.2018 року Лугинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на два роки три місяці позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого як переселенець за адресою: АДРЕСА_2 та проживавшого до ув`язнення за адресою: АДРЕСА_3 , на разі перебуваючого в Державній Установі «Житомирська установа виконання покарань №8»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за умисні корисливі злочини проти власності, маючи непогашену і не зняту у законному порядку судимість, а останній раз засудженим 03.05.2018 року Лугинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на два роки три місяці позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності до постановлення вказаного вироку при наступних обставинах:

так, 15 червня 2018 року, об 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись біля приміщення АТ КБ «ПриватБанк», розташованого в м.Олевску по вул.Володимирська, 1, Житомирської області, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: дорожній велосипед, торгової марки «Харківський велосипедний завод», темно-синього кольору, бувшого у використанні, вартістю 2608.20 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши при цьому ОСОБА_5 , майнових збитків на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. З вартістю, яку зазначено у висновку експерта № 018/093 від 03.07.2018 року про експертну оцінку майна погоджується. Викрадене майно потерпілого ОСОБА_5 , він через працівників поліції повернув останньому. Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені, зазначивши при цьому те, що він вчинив дане кримінальне правопорушення внаслідок безвиході у яку попав при переселенні із зони АТО в Донецькій області де проживав. Запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому не застосовувати до нього сувору міру кримінального покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву щодо розгляду кримінального провадження у його відсутності, (а.с.39). При цьому ОСОБА_5 , претензій до ОСОБА_3 , не має. Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілого, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Таки чином, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними, а тому не викликають сумнівів суду у правільності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

А відтак, враховуючи клопотання процесуального прокурора та те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинене проти власності, що виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену судимість, на час розгляду даного кримінального провадження відбуває кримінальне покарання за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, у виді двох років трьох місяців позбавлення волі, призначене за вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018 року, повторно вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, його стан здоров`я, вік 58 років, по місцю останнього зареєстрованого проживання характеризується позитивно, є переселенцем внаслідок бойових дій в Донецькій області за яких змушений був переселитися до Лугинського району Житомирської області, обставини за яких вчинив даний злочин, повністю визнав свою винність у судовому засіданні, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин, як то щире каяття, добровільне повернення викраденого, а також позиції потерпілого ОСОБА_5 , який до обвинуваченого будь-яких претензій не має, оскільки через працівників поліції за сприяння обвинуваченого потерпілому було повернуто його майно, а відтак змирився з тим, що у нього було викрадено його майно, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд з урахуванням наведеного приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , без ізоляції його від суспільства є неможливим.

Зідно положень ч.1, 2, 4 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначив покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, або шляхом повного або часткового складання призначених покарань. Якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарань. За правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Таким чином, суд, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_3 , застосовує правила ч.1, 2, 4 ст.70 КК України та шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на два роки три місяці позбавлення волі, у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України остаточно визначає ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі на певний строк, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.95, 100, 183, 314-318, 325, 336, 337, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 63, 65-67, ч.2 ст.185 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.05.2018 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на два роки три місяці позбавлення волі, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді двох років п`яти місяців позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід до набранням вироком законної сили - утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , за даним вироком суду рахувати з 16 години 15 хвилин 24 грудня 2019 року.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які відповідно до розписки від 03.07.2018 року перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , (розписка в матеріалах кримінального провадження), а саме: дорожній велосипед, торгової марки «Харківський велосипедний завод», темно-синього кольору, бувший у використанні - вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000264 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/367/18-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Житомирського апеляційного суду, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1