Єдиний унікальний № 513/151/17
Провадження № 1-кп/946/241/20
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

29 травня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 ,

представник служби у справах дітей ОСОБА_11

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плахтіївка Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених п. 9, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 304 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Плахтіївка Саратського району Одеської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених п. 9, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.м.т. Сарата Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених п. 9, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 червня 2020 року, відповідно також цією ж ухвалою відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 01 червня 2020 року.

Прокурором Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_12 29.05.2020 року подані до суду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком на шістдесят днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, та є достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть вчинити інші правопорушення та продовжити злочинну діяльність, про що свідчить те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні ряду умисних злочинів.

Також прокурором подане клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 терміном на 2 місяці.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисники заперечують проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу та просять суд змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики заявлені прокурором в судовому засіданні не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 1 абз. 6 Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) № 558-ІХ від 13.04.2020 року (далі- ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення») встановлено у разі неможливості, у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьої статті 35 КПК України, або розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд зазначених клопотань в одноособовому складі.

Прокурором подані клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_4 без додержання вимог діючого законодавства, а саме згідно зазначено ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» №558-ІХ від 13.04.2020 року, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.3 п. 3 ст.184 КПК України до клопотання додається підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Однак в супереч, зазначених вимог прокурором подані клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених 29 травня 2020 року, коли згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2020 року строк застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спливає 01.06.2020 року, відповідно зазначеною ухвалою спливає строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 - 01.06.2020 року, тобто прокурором порушено вимоги стосовно строку подання зазначених клопотань, окрім того, до клопотань поданих до суду не долучено жодного підтвердження вручення обвинуваченим копій клопотань та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ст. 331 ч.1, 2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Також відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як серед всього іншого, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що регламентовано пунктом «с» ст. 5 Конвенції.

Наряду з наведеним, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою «відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З огляду на п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Таким чином, беручи до уваги клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, ч.3 ст.331 КПК України, підстави ст.177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме виходячи з обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також враховуючи той факт, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою та прокурором в судовому засіданні не забезпечена тривалий час явка свідків по справі, не надані інші матеріали, не доведені ризики на які він посилається, не надано підтверджуючих доказів, оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають постійне місце мешкання в селі Плахтіївка, Саратського району, Одеської області, суд вважає за доцільне змінити відносно них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» на домашній арешт.

Що стосується клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 то, суд зазначає, що з урахуванням особи ОСОБА_6 та викладених обставин, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту із забороню залишати місце проживання, строком на два місяці із зобов`язанням його прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст. ст. . 177, 178, 183, 314, 315, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_14 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_14 стосовно продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на два місяці, тобто до 27 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 18:00 до 09:00 години наступної доби, а також із зобов`язанням ОСОБА_6 з`являтися до суду за першою вимогою та не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 18:00 до 09:00 години наступної доби, а також із зобов`язанням ОСОБА_4 з`являтись до суду за першою вимогою та не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду, не відвідувати розважальні заклади та заклади де вживають спиртні напої.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 18:00 до 09:00 ранку наступної доби, а також із зобов`язанням ОСОБА_4 з`являтись до суду за першою вимогою та не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду, не відвідувати розважальні заклади та заклади де вживають спиртні напої.

Обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду 29.05.2020 року.

Ознайомити обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під розпис з ухвалою про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 27 липня 2020 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», начальнику Саратського відділу поліції ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та їх захисникам до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1