Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/475/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області, дистанційно в режимі відеоконференції, клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.04.2004 року Смілянським міськрайсудом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 1 рік;
- 30.11.2004 року Смілянським міськрайсудом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 9.12.2011 року Смілянським міськрайсудом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 1 рік;

ВСТАНОВИВ:

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2018, ухваленим у кримінальному провадженні з перегляду за нововиявленими обставинами, скасовано вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.02.2013, стосовно ОСОБА_7 та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання часткового приєднано не відбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2011 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2019 вирок суду першої інстанції від 18.12.2018 у кримінальному провадженні з перегляду рішення за нововиявленими обставинами щодо ОСОБА_7 залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого та його захисника - без задоволення.

За результатами касаційного розгляду, постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.03.2020 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2019 задоволено частково, скасовано ухвалу та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб.

До Кропивницького апеляційного суду звернувся прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , строк якого спливає 24 травня 2020 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що санкцією більш тяжкого злочину, який інкриміновано ОСОБА_7 , а саме ч. 2 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або ж довічне позбавлення волі у зв`язку з рівнем суспільної небезпечності, оскільки становить особливу небезпеку, так як наслідки цього злочину є невиправними, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України є всі підстави в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також прокурор послався на те, що за весь час досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 свою провину не визнав, не покаявся, збитки не відшкодував, не сприяв суду у встановленні істини у справі, а всіляко переконував суд, у своїй непричетності до інкримінованого йому замаху на умисне вбивство потерпілого.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 встановлено наявність достатніх підстав для обрання і подальшого продовження засудженому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання, вважаю, що клопотання прокурора підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до абз 5 п.20? Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2018, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання часткового приєднано не відбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2011 та призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2019 вирок суду першої інстанції від 18.12.2018 у кримінальному провадженні з перегляду рішення за нововиявленими обставинами щодо ОСОБА_7 залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого та його захисника - без задоволення.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.03.2020 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2019 стосовно нього задоволено частково та скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції та обвинуваченого ОСОБА_7 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Доводи викладені у клопотанні прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів є обґрунтованими.

Зокрема, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2018, ОСОБА_7 , призначено покарання у виді позбавлення волі до відбуття реального покарання, тому наявні ризики того, що обвинувачений може вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду та вжити заходів уникнення ним відбування призначеного покарання районним судом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідатиме особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавить можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, а також забезпечення виконання процесуальних рішень, у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та покарання за нього, можливість вчинення засудженим спроби втечі з метою уникнення подальшого покарання; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників процесу; можливість перешкоджання здійсненню розгляду справи іншим чином.

Ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення не зменшилися, адже на даний час судове провадження з перегляду за нововиявленими обставинами вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.02.2013 стосовно ОСОБА_7 не завершено, остаточне рішення в провадженні не прийнято.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України», визначено що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Отже, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене вважаю, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягає задоволенню, оскільки метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує дію саме такого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 331, 401, 418, 419, 424, п.20? Перехідних положень КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 21 травня 2020 року до 19 липня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_3