ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/119/20 Справа № 178/587/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 01 квітня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Кримське, Слов`яносербського району Луганської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання, визначене ОСОБА_5 ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року, і визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 28 березня 2019 року, маючи непогашену судимість за викрадення чужого майна, в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, о 17 годині 30 хвилин прийшов в будинок ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_9 розпивав спиртні напої. Близько 20 години ОСОБА_9 , залишивши належний йому мобільний телефон "ERGO V570 BIG BEN" чорного кольору із двома сім картами заряджатись у приміщенні кухні, де в цей час знаходився ОСОБА_5 , пішов відпочивати до спальної кімнати, що поруч. У вказаний час того ж дня у перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , раптово виник умисел на таємне викрадення мобільного телефону, що належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні будинку по АДРЕСА_2 , впевнившись, що його дії залишаються не помітними для оточуючих, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи повторно таємно викрав мобільний телефон марки "ERGO V570 BIG BEN", чорного кольору із двома сім картами, що належить ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток, який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1802-19 від 09 квітня 2019 року складає 2349,50 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на те, що вирок ухвалено з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт, вказує, що підпис у розписці із наданням обвинувального акту та реєстром матеріалів досудового розслідування виконаний не ним, обвинувальний акт не вручався, його не повідомлялось про завершення досудового розслідування, не були виконані вимоги ст. 290 КПК України, та не було його ознайомлено з матеріалами провадження. Також, зазначає, що про існування щодо нього обвинувального акту дізнався лише з судової повістки. При цьому, під час розгляду обвинувального акту він клопотав про надання йому безоплатного адвоката, однак судом було відмовлено, чим порушено вимоги ст. 317 КПК України. Окрім того, вказує, що вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 27.04.2010, за ч. 2 ст. 186 КК України, його було засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки, та відповідно до ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 01.09.2006, й остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та, відновідно до ухвали Перевальського районного суду Луганської області 04.11.2013, на підставі ст. 81 КК України, від відбування покарання він звільнений умовно- достроково з невідбутим терміном 1 рік 1 місяць 22 дня. Вважає, що з 27.12.2014 є таким, судимість якого за вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 27.04.2010 за ч. 2 ст. 186 КК України є погашеною, оскільки строк покарання відбув. Разом із цим, вважає, що за таких обставин, в злочині, який він вчинив 28.03.2019 відсутня кваліфікуюча ознака - повторність, яка передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають встановленим фактичним обставинам та є обгрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Разом з цим, перевіряючи доводи обвинуваченого щодо не правильної кваліфікації його дій за ознакою повторності, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального процесуального закону.
Пунктом 8 частини 1 статті 89 КК України, передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Згідно з ч. 3 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).
Відповідно до ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Як видно з матеріалів провадження, вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 27 квітня 2010 року ОСОБА_5 засуджувався за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Стаханіського міського суду Луганської області від 01 вересня 2006 року ОСОБА_5 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Перевальського районного суду Луганської області від 04 листопада 2013 року, на підставі ст. 81 КК України, ОСОБА_5 звільнено умовно-достроково від відбування цього покарання на термін 1 рік 1 місяць 22 дня.
В межах провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_5 вчинив злочин 28 березня 2019 року, тобто в період коли мав не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
З огляду на викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_5 , в силу положень ст. ст. 89, 90 КК України, є особою, судимість якої не була погашена на час вчинення цього злочину, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано його дії, за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Перевіряючи, доводи обвинуваченого щодо порушення судом його права на захист, то колегія суддів вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки, як видно із журналу та технічного запису судового засідання від 14.08.2019, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснення його права та обов`язки, в тому числі і право на захист, а також право на безоплатну правову допомогу, від чого він відмовився.
Твердження обвинуваченого про те, що він дізнався про наявність провадження щодо себе тільки в суді, та ні обвинувальний акт, ні реєстр до нього він не отримував, й відповідно з матеріалами кримінального провадження не знайомився, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та колегія суддів оцінює ці твердження виключно як спосіб захисту обвинуваченого, й спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Також, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного судом покарання, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, й вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, визначено з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин їх вчинення, особи обвинуваченого, обставин, що пом"якшують покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, а остаточне покарання вірно призначено, за сукупністю вироків, за правилами ст. 71 КК України.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необгрунтованими, й задоволенню не підлягають, а вирок є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4