Справа № 482/1309/17
Номер провадження 1-кп/482/143/2020
УХВАЛА
14 травня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказала, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим просила призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту, виклик та допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, вказаних у Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Одночасно прокурор заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , відносно яких ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.04.2020 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 03.06.2020 р. включно, пославшись на необхідність запобігання спробам обвинувачених переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, які судом не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, які продовжують існувати на даний час.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечуючи проти можливості призначення обвинувального акту до розгляду у судовому засіданні та допиту свідків обвинувачення, проти задоволення клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Вказав на відсутність будь-яких заяв та клопотань до суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 вказавши суду на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, суперечності обставин, викладених у обвинувальному акті, їх кваліфікації стороною обвинувачення, проти призначення обвинувального акту до розгляду в судовому засіданні заперечив, просив про його повернення прокурору. Також вказав на надмірну тривалість у тримання під вартою його підзахисного, відсутність доказів існування ризиків, вказаних прокурором, заперечивши щодо можливості обрання судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_5 , її захисник адвокат ОСОБА_8 , не заперечуючи щодо можливості допиту судом свідків обвинувачення, підтримав клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 щодо повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону. Інших заяв та клопотань до суду не мали.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечуючи проти призначення обвинувального акту до розгляду в судовому засіданні та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, заперечував щодо необхідності допиту у судовому засіданні свідків обвинувачення. Вказав на відсутність заяв та клопотань.

Його захисник адвокат ОСОБА_9 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до розгляду, проти задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного та допиту судом свідків обвинувачення не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши обвинувальний акт з додатками до нього, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, окрім іншого, має містити в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (ч.1 ст. 337 КПК України).

Висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад обвинувального акта, а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У обвинувальному акті окрім викладення обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, вказано, що після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжували знаходитись в будинку потерпілого, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 , який знаходився в положенні лежачі на спині в кімнаті та перебував при свідомості. При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , розуміючи що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_11 є явними, продовжили їх.

Так, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, дістали з холодильника та шафи, розташованих в приміщенні кухні, продукти харчування, загальною вартістю 160 грн.

Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , зірвав в кімнати будинку чавунну металеву плиту, відєднав «TV-тюнер» від телевізору, дістав з кладової дитячий рожевий велосипед, вартістю 800 грн. та забрав з вази, розташованої на поличці в кімнаті, грошові кошти в сумі 28 грн.

Утримуючи викрадене при собі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Викладені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У обвинувальному акті також вказано, що після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжували знаходитись в будинку потерпілого, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 , який знаходився в положенні лежачі на спині в кімнаті та перебував при свідомості. При цьому ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розуміючи що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_11 є явними, продовжили їх.

Так, ОСОБА_6 , розуміючи що його дії є явними для потерпілого, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung», витягнувши його з карману шортів ОСОБА_11 .

Утримуючи викрадене при собі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за викладених обставин за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Також в частині обвинувачення ОСОБА_5 вказано, що 20.05.2017 (більш точного часу встановити не виявилося можливим), ОСОБА_4 прибув до домоволодіння своєї матері ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де вони спільно зі співмешканцем останньої ОСОБА_6 почали вживати алкогольні напої. В ході розпиття спиртних напоїв ОСОБА_5 почала скаржитися на те, що її сусід ОСОБА_11 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , ображає її та виражається в її адресу нецензурною лайкою.

У зв`язку із цим у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 за образу ОСОБА_5 .

Одразу ж після розмови ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_4 попрямували до домоволодіння ОСОБА_11 . При цьому, щоб бути непоміченими сторонніми особами, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до місця вчинення злочину йшли через садибну придомову ділянку.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продовжували знаходитись в будинку потерпілого, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 , який знаходився в положенні лежачи на спині в кімнаті та перебував в свідомості. При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , розуміючи, що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_11 , є явними, продовжили їх.

Так, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, дістали з холодильника та шафи, розташованих в приміщенні кухні, продукти харчування, загальною вартістю 160 грн.

Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за викладених обставин за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Проте, викладені фактичні обставини щодо кожного з обвинувачених, як їх прокурор вважав встановленими, суперечать кваліфікації дій обвинувачених, у зв`язку із чим обвинувачення є неконкретним.

Так, у обвинувальному акті відсутнє чітке викладення фактичних обставин злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за яких обвинувачується ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яке б узгоджувалося із кваліфікацією дій обвинувачених.

Зі змісту обвинувального акту не можливо конкретизувати обставини правопорушення, вчинені як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які вважав встановленими прокурор, а правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення містять суттєві суперечності.

Так, у обвинувальному акті як в частині обвинувачення ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказано, що вони вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, викладаючи обставини обвинувачення, як щодо ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прокурором не вказано про існування у цих осіб попередньої змови щодо відкритого викрадення чужого майна.

При цьому прокурором в частині обвинувачення ОСОБА_4 вказано про те, що ОСОБА_4 реалізовували спільний з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого.

В частині обвинувачення ОСОБА_6 прокурором викладено обставини щодо заволодіння майном потерпілого мобільним телефоном «Samsung» ОСОБА_6 , без зазначення вартості такого телефону за існування виниклого під час перебування за місцем проживання потерпілого ОСОБА_11 у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 умисла на заволодіння майном потерпілого.

В частині обвинувачення ОСОБА_5 прокурором вказано про вчинення дії щодо відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 із зазначенням про виникнення умислу на заволодіння майном потерпілого у ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що викладене у обвинувальному акті обвинувачення щодо кожного з обвинувачених є неконкретним, оскільки не дає змоги визначити ті обставини, з урахуванням яких дії кожного з обвинувачених кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, а також не викладено обставин, за яких прокурором вказується про вчинення відкритого викрадення чужого майна саме за попередньою змовою групою осіб.

З урахуванням викладеного, обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України не відповідає, а тому підлягає поверненню прокурору.

При цьому суд вважає, що клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в якому фактично йдеться про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, який спливає 03.06.2020 р., на 60 днів підлягає частковому задоволенню.

Так, під час вирішення питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області суд приходить до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченим ОСОБА_4 переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні двох злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за які передбачені у виді позбавлення волі, в тому числі і на строк від семи до десяти років; при цьому наявний ризик щодо незаконного ним впливу на свідків та потерпілу, які судом не допитані та проживають з обвинуваченим в одному населеному пункті.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості покарання, що може загрожувати обвинуваченому, а також його особи, інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченим ОСОБА_6 переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні двох злочинів, які відносяться до категорії тяжкого злочину, покарання за які передбачені у виді позбавлення волі, в тому числі і на строк від семи до десяти років; при цьому наявний ризик щодо незаконного ним впливу на свідків та потерпілу, які судом не допитані та проживають з обвинуваченими в одному населеному пункті.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості покарання, що може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 , а також даним щодо його особи, інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам.

Вказані ризики на даний час не відпали та продовжують існувати з огляду на обставини ймовірно вчиненого обвинуваченими тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Проте, враховуючи, що обвинувальний акт повернутий прокурору, строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 має бути продовжений строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178 п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, повернути прокурору.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаїв, продовжити строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Нова Одеса Миколаївської області, продовжити строком на 30 днів, тобто по 12 червня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_12