Справа № 357/1807/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2020 м. Біла Церква

Колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області:

у складі головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000492 від 22.12.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого електромонтажником ТОВ Електромонтажна компанія «Аркада-Електрик», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, працюючого вантажником ТОВ «Елінум», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 29.08.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі статей 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

2) 20.03.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі. На підставі статей 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_8 ,

представник потерпілого - адвокат: ОСОБА_9 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_10 ,

обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно зміненого обвинувачення від 01.04.2020 прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , затвердженого заступником керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 судом визнано доведеним, що 19.12.2018 приблизно о 01.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території ринку по АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », належного ФОП « ОСОБА_12 » по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 5200 гривень, належних потерпілому ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 5200 гривень.

Крім того, 19.12.2018 приблизно о 23.45 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Торгова Площа в м. Біла Церква Київської області навпроти кафе «Карнавал» на території парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Біла Церква Київської області помітили потерпілого ОСОБА_13 , котрий переходив проїжджу частину через пішохідний перехід в напрямку Центру творчості дітей та юнацтва «Соняшник», по бульвару Олександрійському, 17 у м. Біла Церква Київської області.

В послідуючому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з метою реалізації єдиного злочинного умислу, спрямованого на здійснення розбійного нападу на ОСОБА_13 та обговоривши деталі вчинення вказаного злочину, непомітно для останнього почали слідувати за ним.

У подальшому, о 23.47 год. після того, як потерпілий ОСОБА_13 перейшов вказану проїжджу частину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на здійснення розбійного нападу, перебуваючи в агресивно-насильницькому стані, діючи із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, зненацька здійснили напад на ОСОБА_13 , а саме ОСОБА_6 умисно наніс один удар кулаком в голову потерпілого, від якого той впав на землю та втратив свідомість.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб, почали відшукувати по кишеням куртки та штанів, в які був одягнутий потерпілий, належне йому майно.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , користуючись безпорадним станом потерпілого, знайшли та забрали собі з кишені куртки потерпілого його мобільний телефон марки «XIAOMI»REDMI 5 Pro чорного кольору вартістю 4350 гривень, Bluetooth наушники гарнітуру і7SHBQiXTWSi7R чорного кольору вартістю 448,07 гривень та шкіряний гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 270 гривень та один долар США, що еквівалент станом на 20.12.2018 становить 27,39 гривень.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, майном потерпілого ОСОБА_13 розпорядились на власний розсуд, чим завдали останньому майнової шкоди на загальну суму 5095,46 гривень.

Умисними протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому також завдано фізичної шкоди у вигляді уламкового перелому передньої стінки зі змішенням уламків лобної пазухи зліва; контузійних вогнищ лівої лобної і вискової долей головного мозку; лінійного перелому правої тім`яної кістки; поздовжнього перелому піраміди правої вискової кістки; розриву барабанної перетинки справа; ран, саден на обличчі.

Лінійний перелом правої тім`яної кістки, поздовжній перелом піраміди правої вискової кістки, контузійні вогнища лівої лобної і вискової долей головного мозку, розрив барабанної перетинки справа відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. Уламковий перелом передньої стінки зі зміщенням уламків лобної пазухи зліва відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж три тижні. Рана на лівій щоці відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна на обличчі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадання чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення та за ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, визнав частково та показав, що приблизно 18-19.12.2018 точну дату не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу, у пізній час, який також не пам`ятає, зустрів ОСОБА_14 , після проведення разом певного часу, вживши спиртні напої, а саме вино, вирішивши розійтися по домівках, ОСОБА_6 рухаючись по вул. Піонерській в м. Біла Церква Київської області відійшовши від ОСОБА_14 , проходячи повз ларька, з якого здійснюється продаж хлібобулочними виробами, ногою вибив вікно через яке здійснюється продаж товару та через нього проник до приміщення ларька, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав грошові кошти в сумі приблизно 1500 гривень та булочки. Після чого викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, приблизно 19-20.12.2018 точну дату ОСОБА_6 не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу, приблизно о 23.00 24.00 год. останній зустрівся зі своїми знайомими, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Останні впродовж спільного проведення часу вживали спирті напої та рухались пішки до парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Біла Церква Київської області. Однак ОСОБА_6 спиртні напої зі своїми знайомими не вживав. Під час перебування всієї компанії навпроти кафе «Казка» на території зазначеного парка, повз них пройшов молодий чоловік, як потім стало відомо потерпілий ОСОБА_13 .

Після чого ОСОБА_6 своїм знайомим, з якими відпочивав запропонував піти разом з ним до туалету, по напрямку руху потерпілого ОСОБА_13 , однак всі відмолись, крім ОСОБА_7 , який в цей час розмовляв по мобільному телефону зі своєю дівчиною. Отже ОСОБА_6 пішов першим, а за ним на відстані приблизно двох метрів рухався ОСОБА_7 , розмовляючи по мобільному телефону. ОСОБА_6 наздогнавши потерпілого ОСОБА_13 попросив у нього цигарку, на що останній, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, обернувся та у відповідь зайняв бойову стійку, виставши уперед руки з кулаками, на що ОСОБА_6 злякався та перший наніс ОСОБА_13 один удар кулаком правої руки, який прийшовся в ліву частину обличчя останньому. Від отриманого удару ОСОБА_13 впав та втратив свідомість, а також у результаті падіння з кишень останнього випали його особисті речі, а саме мобільний телефон, наушники та гаманець. Після чого приблизно через дві хвилини до ОСОБА_13 та ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_7 , який в цей час перебував позаду, наздоганяв ОСОБА_6 та розмовляв по мобільному телефону, що відбувалось між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Після того, як ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 та запитав, що трапилось, на що останній повідомив, що треба викликати швидку медичну допомогу.

Після чого ОСОБА_6 забрав речі потерпілого та разом з ОСОБА_7 повернулись до своєї компанії, яким продемонстрували гаманець, мобільний телефон, при цьому нікому не повідомили звідки ці речі, оскільки гаманець був порожнім, а мобільний телефон заблокований, зазначені речі були викинуті знайомими ОСОБА_6 .

Перебуваючи в зазначеної компанії друзів ОСОБА_6 повідомив, що коли він повертався до них, то бачив на дорозі молоду людину, яка була в непритомному стані, у зв`язку з чим останній запропонував викликати швидку медичну допомогу. Оскільки у всіх друзів з компанії мобільні телефони були вимкнені, у зв`язку з низьким зарядом батарей, ОСОБА_14 вирішив викликати швидку з таксофону, який розташований неподалік супермаркету «Сільпо» в м. Біла Церква Київської області.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що його родичами та родичами обвинуваченого ОСОБА_7 було відшкадовано десять тисяч гривень потерпілому ОСОБА_12 та двадцять вісім тисяч гривень потерпілому ОСОБА_13 у рахунок відшкодування шкоди, завданої ним внаслідок вчинення вищевказаних злочинів.

Крім цього ОСОБА_6 наполягав, що зговору у нього з ОСОБА_7 на розбійний напад на потерпілого ОСОБА_13 не було, ОСОБА_7 не був присутнім при нанесення ОСОБА_6 удару ОСОБА_13 , а також речі останнього ОСОБА_7 не забирав.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні неодноразово наполягав, що на стадії досудового розслідування, до нього та обвинуваченого ОСОБА_7 з боку працівників поліції застосовувались заборонені заходи ведення слідства, а саме фізичне насильство.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , як наслідок, не оспорював сам факт події вчинення крадіжки з ларька з хлібобулочними виробами та нанесенням удару ОСОБА_13 та заволодінням майном останнього, зазначивши, що він захищався від нападу ОСОБА_13 , а речі забрав після того, як вони самі випали з кишень останнього, коли ОСОБА_13 вже був у непритомному стані. ОСОБА_6 наполягав, що розбій по відношенню до потерпілого не вчиняв, підкреслюючи, що всі дії відносно ОСОБА_13 він вчиняв самостійно, з ОСОБА_7 зговору на вчинення злочину не було.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, не визнав та показав, що розбій він не вчиняв за обставин викладених в обвинувальному акті, оскільки у вечері приблизно 20.12.2018 точної дати та часу не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу, проводячи час разом з компанією знайомих, серед яких був його друг ОСОБА_6 , рукаючись по парку ім. Т.Г. Шевченко в м. Біла Церква Київської області звернув увагу на чоловіка, як потім стало відомо ОСОБА_13 , який пройшов повз них. Після цього на мобільний телефон ОСОБА_7 зателефонувала його дівчина, з якою він тривалий час розмовляв, під час вказаної розмови, до нього підійшов ОСОБА_6 та запропонував піти до туалету, на що ОСОБА_7 погодився та попрямував за ОСОБА_6 , рухались вони один від одного на відстані приблизно двох метрів, при цьому ОСОБА_7 продовжував розмовляти по мобільному телефону зі своєю дівчиною. Після того, як ОСОБА_6 перейшов проїжджу частину дороги, останній зупинився біля потерпілого ОСОБА_13 та наніс йому один удар рукою, від якого останній втратив свідомість та впав, що між останніми відбулось ОСОБА_7 не відомо, речі потерпілого ОСОБА_7 не брав.

Крім цього зазначив, що він на стадії досудового розслідування визнавав вину у зв`язку із застосуванням до нього з боку працівників Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області не дозволених заходів ведення слідства у вигляді фізичного насильства.

Суд показання обвинувачених наданих у судовому засіданні сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за свою суттю в цілому, у розрізі такого.
Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_13 показав, що в ніч з 19.12.2018 на 20.12.2018, точний час не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу, повертався з гостей до дому при цьому слухав музику з мобільного телефону «XIAOMI» за допомогою бездротових наушників. Крім зазначеного майна при собі мав гаманець, в якому знаходилось 260 гривень та 1 долар США. Рухаючись додому жодної компанії не помітив, але звернув увагу на двох невідомих осіб чоловічої статі, які рухались за ним позаду на території парку ім. Т.Г. Шевченко в м. Біла Церква Київської області у напрямку кафе «Білий Кіт», де перейшовши проїжджу частину дороги, один з вказаних чоловіків схопив ОСОБА_13 за праву руку та обернув його обличчям до себе і миттєво наніс удар в обличчя останнього від якого ОСОБА_13 втратив свідомість. Все відбулось дуже швидко у зв`язку з чим потерпілий не побачив обличчя особи, яка нанесла йому удар у голову та чим саме. Від отриманого удару ОСОБА_13 деякий час знаходився без свідомості, коли прийшов до тями з`ясував, що у нього порожні кишені, в яких знаходились мобільний телефон з наушниками та гаманець з грошима. По дорозі до вказаного кафе ОСОБА_13 декілька разів обертався та позаду себе на відстані до десяти метрів бачив двох невідомих осіб чоловічої статі, які рухались поряд вдвох разом, але впізнати їх не може, оскільки не розглянув їх обличчя.
По дорозі ОСОБА_13 ні з ким не спілкувався, ні у кого нічого не просив, у стійку бойову не ставав. Крім цього ОСОБА_13 не відомо хто саме забирав його речі, скільки ударів йому нанесли, оскільки був у непритомному стані, після отриманого удару в голову.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_13 був поданий цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, але родичі обвинувачених у добровільному порядку відшкодували всі матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого.

Таким чином відповідно до наданих в судовому засіданні потерпілим розписок вбачається, що ОСОБА_13 від обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримав по чотирнадцять тисяч гривень, тобто всього отримав двадцять вісім тисяч гривень. Таким чином обвинувачені матеріальну шкоду потерпілому відшкодували у повному обсязі. Отже залишилась не відшкодована моральна шкода потерпілому, завдана внаслідок вчинення злочину.

Вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення, як і факт нападу з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаного із насильством так і заволодіння майном.
Потерпілий ОСОБА_12 до суду за весь час судового розгляду кримінального провадження жодного разу не прибув, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю.

Незважаючи на наявність зазначеної заяви суд на кожне судове засідання викликав потерпілого ОСОБА_12 до суду шляхом СМС повідомлення на номер НОМЕР_1 .

Таким чином суд визнає неможливим допит в суді потерпілого ОСОБА_12 , з підстав не прибуття останнього на виклик до суду, а застосування до потерпілого приводу та оголошення у розшук потерпілого КПК України не передбачено.

Крім цього потерпілим ОСОБА_12 до суду по електронній пошті був направлений цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.
Однак під час судового розгляду від потерпілого ОСОБА_12 знов надійшла поштою заява, в якій останній просив цивільний позов залишити без розгляду та зазначив, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, оскільки матеріальна шкода потерпілому була відшкодована.

Отже, наявна заява у справі про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 з боку потерпілого ОСОБА_12 та заява про можливість розгляду справи за його відсутністю вказує на той факт, що потерпілий ОСОБА_12 усувається від участі в зазначеній справі.

Також, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого ОСОБА_12 , так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 цього ж Кодексу, а претензій майнового характеру він не має.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_15 показала, що взимку 2018 року приблизно о 22.00 год., точну дату не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу, перебувала у гостях у подруги ОСОБА_18 , якій зателефонував знайомий ОСОБА_19 та запропонував піти на вулицю прогулятися. Після чого ОСОБА_15 разом зі ОСОБА_18 зустрілися біля Білоцерківської місцевої лікарні № 1 зі своїми знайомими, а саме ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та попрямували до центру міста Біла Церква Київської області. По дорозі ОСОБА_15 разом з ОСОБА_18 рухалися на відстані двох метрів позаду від хлопців. Знаходячись біля кафе «Білий Кіт» в м. Біла Церква Київської області компанія зупинилась та повз них пройшла невідома людина чоловічої статті. Після чого ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_17 залишилися стояти біля вказаного кафе, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 попрямували в бік кафе «Казка», яке розташоване на території парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Біла Церква Київської області, при цьому останні рухалися за невідомим чоловіком, який обігнав зазначену компанію позаду на відстані. Приблизно через 5-10 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулись до компанії, де перебувала ОСОБА_15 , ніхто з вказаної компанії не цікавився у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де вони були та що робили, але останні з собою принесли чужий мобільний телефон, всі в компанії його тримали в руках, кому належав вказаний мобільний телефон ОСОБА_15 не відомо. Крім чужого мобільного телефону, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 принесли з собою гаманець, однак вказані речі, хтось з хлопців викинув біля кафе «Білий Кіт». Після чого вся компанія разом попрямувала до супермаркету «Сільпо», де всі розійшлись по домівках.
Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є його друзями. 19.12.2018 приблизно о 02.00 год. ОСОБА_16 гуляв разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_6 біля Критого ринка в м. Біла Церква Київської області, рухаючись до площі проходили ларьки. По дорозі ОСОБА_6 відійшов від ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , після чого останні почули, як розбилось скло, коли ОСОБА_16 , який розмовляв по мобільному телефону обернувся на шум, побачив, як ОСОБА_6 вибивав ногами вікно в магазині хлібобулочних виробів, на що ОСОБА_16 та ОСОБА_19 стали кликати ОСОБА_6 та вимагати припинити останнього незаконні дії, однак ОСОБА_6 по пояс проник всередину вказаного павільйонна, звідки дістав гроші та булочки, після чого підійшов до ОСОБА_16 та ОСОБА_19 зазначив, що останнім гроші не потрібні, тому ОСОБА_6 залишив гроші собі, а ОСОБА_16 та ОСОБА_19 пригостив булочками. Після чого всі розійшлись по домівках.
Крім цього 19.12.2018 приблизно о 23.00-24.00 год. ОСОБА_16 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 гуляли по м. Біла Церква Київської області, рухаючись по парку ім. Т.Г. Шевченко ОСОБА_6 запропонував сходити до туалету, на що погодився ОСОБА_7 та вони вдвох разом відійшли на відстань 100-150 метрів від компанії друзів та попрямували до кафе «Казка» в м. Біла Церква Київської області, які були відсутні приблизно десять хвилин. ОСОБА_16 не бачив, що робили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , коли відходили від компанії. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом повернулись до компанії та принесли з собою чужий чорний гаманець, який передали ОСОБА_16 в руки, останній переконався, що гаманець був порожнім, у зв`язку з чим був викинутий на місці. Після чого всі попрямували до супермаркету «Сільпо» в м. Біла Церква Київської області, звідки всі розійшлись по домівках.
Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 показав, що взимку 2018 року, перед новим роком, точної дати у зв`язку зі спливом тривалого часу не пам`ятає, вночі він разом зі ОСОБА_16 та ОСОБА_6 гуляли біля Критого ринку в м. Біла Церква Київської області, де проходячи повз павільйону по продажу хлібобулочних виробів, який розташований біля супермаркету «АТБ-маркет» у районі Вокзальної площі, ОСОБА_6 ногою вибив вікно вказаного павільйону та витягнув з павільйону гроші та булочки, скільки було грошей ОСОБА_19 не відомо.
Крім цього в цей же день ввечері ОСОБА_19 зустрівся для прогулянки зі своїми друзями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , з якими гуляли по парку ім. Т.Г. Шевченко в м. Біла Церква Київської області, рухаючись від Білоцерківської місцевої лікарні № 1 до кафе «Казка», яке розташоване в парку ім. Т.Г. Шевченко в м. Біла Церква Київської області, по дорозі ОСОБА_7 розмовляв по телефону, вся компанія зупинилась біля магазину «Карнавал», де ОСОБА_6 попередив, що він скоро повернеться та запитав, хто ще має бажання піти з ним до туалету, на що ОСОБА_7 погодився та разом з ОСОБА_6 відійшли від компанії, куди останні відійшли ОСОБА_19 не бачив, але приблизно через дві хвилини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулись та у руках ОСОБА_6 побачив мобільний телефон, який йому не належав та гаманець, зазначених речей у останніх не було до того, як вони відходили до туалету, а коли повернулись всім продемонстрували вказані речі, а також ОСОБА_6 повідомив, що по дорозі бачив на землі лежачу людину, чоловічої статті без свідомості, на що ОСОБА_19 та ОСОБА_17 вирішили викликати швидку медичну допомогу, у зв`язку з чим попрямували до супермаркету «Сільпо», де з таксофону викликали швидку медичну допомогу для невідомого чоловіка, після чого всі розійшлись по домівках.
Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 показав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є його знайомими. 19.12.2018 приблизно о 23.00 год. він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 зустрілися біля Торговельного центру та вирішили пройтися по м. Біла Церква Київської області, рухаючись по парку ім. Т.Г. Шевченко, підійшовши до кафе «Білий Кіт» в м. Біла Церква Київської області зупинились та ОСОБА_6 повідомив, що йому треба відійти до туалету, запитавши, хто хоче пити з ним, ОСОБА_7 , який розмовляв по мобільному телефону, погодився та пішов разом з ОСОБА_6 по напрямку до кафе «Казка» в м. Біла Церква Київської області. Впродовж всього вечора ОСОБА_17 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали пиво. Приблизно через 5-7 хвилин останні разом з боку кафе «Казка» повернулись до компанії та нічого не розповідаючи, принесли з собою чужий мобільний телефон. Зазначений мобільний телефон приніс з собою ОСОБА_6 , який взяла подивитись ОСОБА_18 , після чого його передала ОСОБА_17 , подивившись вказаний мобільний телефон, який був вимкнутий, ОСОБА_17 намагався повернути ОСОБА_6 , однак останній зазначив, що цей мобільний телефон нікому не належить, на що ОСОБА_17 поклав вказаний мобільний телефон на бордюр та залишив його. Після чого ОСОБА_6 попросив викликати швидку медичну допомогу для невідомого чоловіка, який лежав біля клітці на площі, неподалік кафе «Казка» на землі у непритомному стані. ОСОБА_17 погодився та всі разом попрямували до супермаркету «Сельпо», де з таксофону він зателефонував на номер «103» та викликав швидку медичну допомогу. Після цього всі розійшлись по домівках.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_20 показала, що 19.12.2018 вона разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустрілися в центрі м. Біла Церква Київської області, де вживали спиртні напої, після чого попрямували до кафе «Білий Кіт» в м. Біла Церква Київської області, де зупинилися. Після чого ОСОБА_6 по власним потребам вирішив відійти, через декілька хвилин за останнім попрямував ОСОБА_7 . Приблизно через 5-7 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулися збудженими. При цьому ОСОБА_6 з собою приніс мобільний телефон та гаманець, на запитання, де він взяв зазначені речі, ОСОБА_6 передавши мобільний телефон ОСОБА_20 , зазначив, що це її не стосується. Після чого зазначений мобільний телефон остання передала ОСОБА_17 , який його викинув. Крім цього ОСОБА_6 зазначив лише те, що у нього був конфлікт, але з ким саме, з якого приводу, останній не повідомив, тільки попросив викликати швидку медичну допомогу до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке розташоване в парку імені Т.Г. Шевченко в м. Біла Церква Київської області, де лежав на землі непритомний чоловік. ОСОБА_17 разом з ОСОБА_19 викликали з таксофону, який розташований біля супермаркету «Сільпо», швидку медичну допомогу, звідки всі розійшлись по домівках.
Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинувачених, потерпілого та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
В свою чергу, з встановленого обсягу досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 4 ст. 187 КК України внесені 22.02.2018 за № 0000492.
Згідно з заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.12.2018 ОСОБА_21 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину вказала, що в ніч з 19.12.2018 на 20.12.2018 о 00.00 год. біля Дитячого будинку творчості «Соняшник» по вул. Росьова в м. Біла Церква Київської області, був скоєний напад на її сина ОСОБА_13 , який отримав тяжкі травми голови, а саме крововилив у мозок з розривом барабанної перетинки правого вуха, розбито обличчя, який перебуває в тяжкому стані у відділенні нейрохірургії в Міській лікарні № 2 «Сімашко».
Відповідно до рапорту помічника Чергового СРПП № 3 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_22 зареєстрованого в ЄО 20.12.2018 за № 40829 слідує, що 20.12.2018 о 00.47 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.12.2018 о 00.46 год. за адресою: АДРЕСА_4 , привезли ОСОБА_13 , 1993 року народження. Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, рвана рана лівої щоки, садна обличчя, факт вживання алкоголю, телефону немає.
Таким чином з досліджених доказів встановлений факт розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 19.12.218 о 00.46 год.
З протоколу огляду місця події з фототаблицею, складеного 24.12.2018 з 22.04 год. по 22.30 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_23 в присутності понятих та спеціалістів встановлено, що на земельній ділянці навпроти кафе «Білий Кіт» по вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква Київської області, виявлено мобільний телефон марки «Мейзу» чорного кольору, який мав наявні пошкодження, а саме: розбите скло, погнутий корпус, з правого боку знизу відсутня частина екрану.
Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Тобто, цей доказ підтверджує те, що саме обвинуваченими та свідками по справі мобільний телефон потерпілого, який принесли з собою обвинувачені, після короткої відсутності останніх у компанії своїх знайомих, був кинутий, саме навпроти кафе «Білий Кіт» по вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква Київської області.
Таким чином показання свідків по справі знайшли своє підтвердження при дослідженні інших письмових доказів по справі.
Зауваження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності слідчого при проведені вказаної слідчої дії не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі огляду місця події від 24.12.2018 зазначений слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_23 , який також підписав вказаний протокол у присутності двох понятих, підписи, яких також наявні у протоколі.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, який складений о 22.20 год. 24.12.2018 старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 в присутності понятих та захисника - адвоката ОСОБА_25 , затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме 24.12.2018 о 21.00 год. В ході затримання, в останнього з лівої кишені куртки вилучено наушники бездротові в коробці і7S чорного кольору.
Зауваження обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його фактичного затримання 24.12.2018 о 17.30 год., а ні о 21.00 год., як зазначено в протоколі про затримання від 24.12.2018 суд приймає до уваги, але жодних правових наслідків зазначений факт не несе, оскільки з затриманим ОСОБА_6 24.12.2018 у період часу з 17.30 год. до 22.20 год. жодних слідчих дій не проводилось, тобто до прибуття захисника адвоката ОСОБА_25 .

Крім цього судом не приймається до уваги зауваження обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності в його правій кишені наушників бездротових у коробці чорного кольору, оскільки вказана позиція обвинуваченого спростовується наданими доказами та сприймається судом, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, вилучення у ОСОБА_6 під час затримання 24.12.2018 бездротових наушників у коробці чорного кольору, які належали потерпілому ОСОБА_13 , дають суду підстави вважати, що ОСОБА_6 приймав участь 19.12.2018 у розбійному нападі з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, який складений о 21.30 год. 24.12.2018 старшим слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_26 в присутності понятих та захисника - адвоката ОСОБА_25 , зазначено фактичний час затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 24.12.2018 о 19.00 год.
Зауваження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його фактичного затримання 24.12.2018 о 17.00 год., а ні о 19.00 год., як зазначено в протоколі про затримання від 24.12.2018 суд приймає до уваги, але жодних правових наслідків зазначений факт не несе, оскільки у період часу з 17.00 год. по 21.30 год. жодної слідчої дії з затриманим ОСОБА_7 не проводилось. Зауваження ОСОБА_7 щодо відсутності під час вказаної процесуальної дії і захисника, не заслуговують на увагу, з зазначених підстав вище. Крім цього при складанні протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні злочину від 24.12.2018, слідчим виконані вимоги, передбачені ч. 4, ч. 5 ст. 208 КПК України у присутності двох понятих та захисника адвоката ОСОБА_25 .

З протоколу огляду предметів від 25.12.2018 проведеного з 10.57 год. по 11.20 год., складеного старшим слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 встановлено, що об`єктами огляду були мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 Pro» чорного кольору, який знаходиться в зігнутому стані, з однієї сторони має пошкодження екрану, шляхом розбиття, який був вилучений під час огляду місця події від 24.12.2018. Крім цього оглянуті bluetooth-наушники-гарнітуру - і7S HBQ iX TWS і7R чорного кольору, які знаходяться в пластмасовому чохлі чорного кольору, які були вилучені в правій кишені ОСОБА_6 під час затримання останнього.
Наявна ж у справі постанова від 25.12.2018 про визнання вказаних предметів речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Зазначені речові докази були досліджений в судовому засіданні, в ході дослідження вказаних речей, потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що вказані речі належать йому.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 27.12.2018 накладений арешт на тимчасово вилучені 24.12.2018 в ході затримання обвинуваченого ОСОБА_6 bluetooth-наушники-гарнітуру - і7S HBQ iX TWS і7R чорного кольору.
З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 13.12 год. по 13.18 год. 25.12.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , за участю свідка ОСОБА_15 зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні та встановлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, свідок ОСОБА_15 розповіла та показала, як 20.12.2018 підійшовши з компанією друзів до ресторану «Казка» по бульвару Олександрійський в м. Біла Церква Київської області, де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сказали чекати їх, а самі попрямували за молодим хлопцем, який рухався попереду, через деякий час до компанії, де була ОСОБА_15 повернулись ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з кишень які дістали мобільний телефон та гаманець, оскільки мобільний телефон не працював ОСОБА_17 його кинув біля вказаного кафе, а ОСОБА_16 кинув гаманець. Звідки ОСОБА_7 взяв гаманець, а ОСОБА_6 мобільний телефон свідку ОСОБА_15 не відомо.
Переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні носій інформації містить дані зазначеної процесуальної дії, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 12.39 год. по 12.59 год. 25.12.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , за участю підозрюваного ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_25 , спеціаліста й інших осіб, та даних, які зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було установлено, що підозрюваний ОСОБА_6 розповів та показав, що він 20.12.2018 перебуваючи спільно з ОСОБА_7 навпроти Центру творчості дітей та юнацтва «Соняшник», який розташований по бульвару Олександрійському, 17 в м. Біла Церква Київської області, рухались за потерпілим та здійснили напад на потерпілого ОСОБА_13 , при цьому під час слідчого експерименту підозрюваний відтворив весь рух потерпілого, за яким вони слідкували, а також на місці вказав місце нанесення підозрюваним ОСОБА_6 одного удару правої руки потерпілому в обличчя, а саме в область лівої щоки. Від отриманого удару ОСОБА_13 впав на землю, ОСОБА_7 при цьому перебував поряд з ОСОБА_6 . Після чого останній перевірив кишені потерпілого, а ОСОБА_7 зібрав речі потерпілого, які лежали поряд з ним, а саме мобільний телефон, гаманець та наушники. ОСОБА_6 перевіривши кишені куртки та штанів потерпілого нічого не знайшовши, разом з ОСОБА_7 повернулись до своїх знайомих. По дорозі ОСОБА_6 собі забрав бездротові наушники. Повернувшись до компанії своїх знайомих ОСОБА_6 , який рухався першим повідомив, що він вдарив людину та вона не притомлена лежить у зв`язку з чим треба викликати медичну швидку допомогу. Дочекавшись ОСОБА_7 , який рухався позаду, останній приніс з собою мобільний телефон та гаманець, які показав компанії. Грошові кошти з гаманця в розмірі 150 грн., собі забрав ОСОБА_7 . Після чого всі попрямували до телефону біля «Сільпо», де ОСОБА_17 викликав швидку медичну допомогу.

З дослідженого судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт - диску з відеозаписом слідчого експерименту, яким він є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, судом встановлено, факт дотримання положень КПК України при його проведенні, з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ним в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Під час перегляду CD-диску встановлено, що ОСОБА_6 під час проведення цієї дії поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , деталізація подій здійснена обвинуваченим була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі подробиці вчинення цього кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.

Відповіді на запитання надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, із використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки. Хоча й демонстрував наявне хвилювання, що є обґрунтованим на переконання суду у цій ситуації.

Інакше кажучи, слідчий з нього «не витягував» відповіді шляхом постановлення низки навідних питань.

Зауваження захисника щодо керування вказаною слідчою дією оперативним уповноваженим не заслуговують на увагу, оскільки у проведенні слідчого експерименту були запрошені спеціаліст та інші учасники, які безпосередньо брали участь у слідчому експерименті, з яких був оперуповноважений ОСОБА_27 , а в кримінальному процесуальному законі відсутні конкретні норми, якими учасникам слідчої дії забороняється задавати запитання під час вказаної слідчої дії. Крім цього протокол слідчого експерименту складений слідчим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від наданих показань під час слідчого експерименту від 25.12.2018, наполягав, що показання давав під тиском працівників поліції, який був з боку працівників поліції напередодні проведення вказаної слідчої дії.

Крім цього обвинуваченим ОСОБА_6 в судовому засіданні під час допиту також зазначено, що до нього під час досудового слідства застосовувались недозволені заходи ведення досудового слідства, а саме з боку слідчого застосовувались фізичний та моральний тиск.

Таким чином суд вважає за можливим надати оцінку позиції обвинуваченого ОСОБА_6 нижче у вироці, після дослідження протоколу слідчого експерименту від 25.12.2018 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки позиції обвинувачених щодо обраної лінії захисту, а саме щодо застосування до останніх з боку слідчого недозволених заходів ведення слідства, співпадають.

Так, з протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 11.53 год. по 12.12 год. 25.12.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , за участю підозрюваного ОСОБА_7 , у присутності захисника ОСОБА_25 , спеціаліста й інших осіб, та даних, які зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, вбачається, що 20.12.2018 навпроти Центру творчості дітей та юнацтва «Соняшник», який розташований по бульвару Олександрійський, 17 в м. Біла Церква Київської області, підозрювані спільно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснили напад на потерпілого ОСОБА_13 , а саме підозрюваний ОСОБА_6 наніс удар потеплілому, після чого підозрювані забрали майно з кишень куртки та штанів потерпілого, а також підозрюваний ОСОБА_7 відтворив рух слідування за потерпілим, а потім вказав місце, де викинули викрадене майно.

Вказаний СД-диск був відтворений у судовому засіданні, на якому зафіксована вищевикладена слідча дія.

Після перегляду та дослідження судом у судовому засіданні диску, де зафіксована зазначена слідча дія встановлено, що в ніч з 19 на 20.12.2018 під час проведення спільного відпочинку до ОСОБА_28 підбіг ОСОБА_6 , який запропонував пограбувати молоду людину, яка пройшла повз них, на що ОСОБА_7 погодився та спільно з ОСОБА_6 почали спостерігати та рухатись за потерпілим ОСОБА_13 , обравши таємне та зручне місце біля дитячого будинку творчості «Соняшник», здійснили напад на ОСОБА_13 , а саме ОСОБА_6 наніс один удар кулаком руки в область обличчя, від отриманого удару потерпілий впав, а обвинувачені почали перевіряти кишені потерпілого, з який ОСОБА_7 дістав гаманець та ключі, а обвинувачений ОСОБА_6 дістав бездротові наушники в чорній коробці. Після чого обвинувачені повернулись до компанії своїх знайомих та повідомили останнім, що треба уходити, оскільки вони «гопнули кента». В гаманці були грошові кошти в розмірі 70 грн., якими заволодів обвинувачений ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_16 вказаний гаманець викинув. Крім цього мобільним телефоном потерпілого також заволоділи обвинувачені, але мобільний телефон був з паролем та не вмикався, у зв`язку з чим ОСОБА_17 викинув вказаний телефон. Після чого вся компанія друзів попрямувала до супермаркету «Сільпо» у м. Біла Церква, де обвинувачений ОСОБА_29 запропонував викликати медичну швидку допомогу для потерпілого ОСОБА_13 , якого вони залишили на місці нападу. При цьому під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 розкаювався. На запитання захисника під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що показання давав під час слідчої дії без будь-якого примусу та тиску з боку працівників поліції.

В судовому засіданні після перегляду вказаного диску, де зафіксована зазначена слідча дія, обвинувачений ОСОБА_7 також відмовився від показань, наданих під час зазначеного слідчого експерименту від 25.12.2018 вказавши, що на нього з боку слідчого ОСОБА_24 застосовувались заборонені заходи ведення слідства, які виражались у застосуванні до ОСОБА_7 фізичного та морального впливу, з 24.12.2018 цілу добу, перед проведенням слідчої дії обвинуваченого тримали у поліції, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_7 визнавав вину у вчинені розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , однак в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 наполягав, що вказаний злочин ОСОБА_6 вчиняв самостійно.

Отже судом при перевірці позицій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що під час проведення слідчих експериментів від 25.12.2018 за участю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останнім були роз`яснені права регламентовані ст. 42 КПК України, про що свідчить також їх підписи у протоколах.

Вказані протоколи слідчих експериментів від 25.12.2018 підписані обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без будь-яких зауважень та доповнень, у тому числі в частині їх пояснень, про вчинення ними спільно розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , хоча про такі права вони знали, адже їм було роз`яснено останні, зокрема передбачено ст. 42 КПК України давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх. Слідчі експерименти за участю підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проводились у присутності захисника адвоката ОСОБА_25 .

Таким чином підстав, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України для визнання доказів недопустимими відсутні, бо особи були поінформовані про право давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Конституції України, кожна особа має право висловлювати свою думку з того чи іншого питання.

Таким чином, вважати порушенням факт того, що обвинувачені скористались своїм правом та висловили думку з певного питання знаючи свої права, зокрема право давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх, порушенням передумов немає.

В силу п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол складається з описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи, як наслідок суд сприймає усі без виключення дані відображені у цьому протоколі не як свідчення приватних осіб, а як отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, які були предметом безпосереднього дослідження судом.

Як наслідок, про порушенням норм ст. 23 вказаного Кодексу не може іти мова, так як ця стаття передбачає, як раз те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а у цій ситуації, відомості протоколів були предметом дослідження в ході судового розгляду та суд сприйняв дані відображені у протоколі, через призму положень п. 2 ч. 3 ст. 104 того ж Кодексу, як отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, і ні як інакше, тобто саме так, як вказує стаття 23, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом.

Самі протоколи слідчих експериментів від 25.12.2018 за участю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складені із дотриманням вимог статей 104, 105 КПК України.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт - диску з відеозаписом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , яким він є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, судом встановлено, факт дотримання положень КПК України при його проведенні, з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ним в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Під час перегляду CD-диску встановлено, що ОСОБА_7 під час проведення цієї дії поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , деталізація подій здійснена обвинуваченим була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі подробиці вчинення цього кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.

Відповіді на запитання надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, із використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки. Хоча й демонстрував наявне хвилювання, що є обґрунтованим на переконання суду у цій ситуації. Відповіді слідчому надавав вільно, самостійно, без примусу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 також відмовився від наданих показань під час слідчого експерименту від 25.12.2018, наполягав, що показання давав під тиском працівників поліції, який був напередодні проведення вказаної слідчої дії.

Крім цього обвинуваченим ОСОБА_7 в судовому засіданні під час допиту також зазначено, що до нього під час досудового слідства застосовувались недозволені заходи ведення досудового слідства, а саме з боку слідчого застосовувались фізичний та моральний тиск.

Отже, суд ставиться критично до відмов обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від показань, які останні давали під час проведення слідчих експериментів від 25.12.2018 та до показань останніх наданих під час допиту в судовому засіданні, оскільки інформація, яка міститься в протоколах слідчих експериментів від 25.12.2018 за участю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була досліджена безпосередньо в суді, повністю збігається з іншими доказами дослідженими в суді, та надає суду підстави віднестися критично до вказаної відмови обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від показань, наданих під час проведення зазначених експериментів, оскільки вказана відмова свідчить про систематичну зміну показань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яке в свою чергу направлено на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення ними злочину.

Крім цього доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані в судовому засіданні під час допиту останніх, про те, що до них під час слідства застосовувалися незаконні дії з боку працівників поліції, а саме методи фізичного та психологічного впливу, то суд вважає їх такими, що не віднайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, виходячи з того що для їх обґрунтування обвинуваченими не було надано будь-яких доказів у розумінні ст. 84 КПК України.

Не дивлячись на той факт щодо відсутності доказів про застосування з боку працівників поліції під час досудового розслідування недозволених заходів ведення слідства відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прокурором на виконання вимог, передбачених ст. 214 КПК України на підставі зроблених заяв обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні про вчинення відносно них кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, були направлені матеріали в правоохоронні органи, де проводилась відповідна перевірка.

Крім цього суд зауважує, що ухвалює вирок на підставі досліджених доказів по справі, які у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок щодо вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незалежно від прийнятого рішення під час досудового розслідування за заявою останніх щодо застосування відносно них заборонених заходів ведення досудового слідства, що надає можливість суду ухвалити вказаний вирок не очікуючи результатів по зазначеним відомостям про вчинення злочину.

З протоколу отримання предметів від 08.01.2018 в період часу з 15.10 год. по 15.30 год. слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 отримав від ОСОБА_30 . CD-диск з відеозаписом з камери спостереження, розташованої на будівлі ресторану «Казка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 2.

Дата складання зазначеного протоколу, а саме «08.01.2018» зазначено з опискою в році, отже наявність в протоколі певного недоліку, у питанні його оформленні та описки, суд сприймає її, як таку, що заслуговують на увагу, однак виходить з того, що сама по собі описка, тобто зроблена слідчим механічна (мимовільна, випадкова), граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), не указує на недопустимість такого документу та автоматично не дає передумов для застосування концепції «плодів отруєного дерева» по відношенню до отриманого СД диску.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 08.01.2019 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 в період з 15.30 год. по 15.40 год. слідує, що був оглянутий CD-диск, на якому збережено відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження з ресторану «Казка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 2 за 19.12.2018. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що 19.12.2018 у період часу з 23:47 по 23:48, особа зовні схожа на потерпілого ОСОБА_13 проходить по тротуарній доріжці біля парку ім. Шевченка навпроти центрального входу до ресторану «Казка», за яким рухаються, ще дві особи ззовні схожі на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які переходять через вищевказаний пішохідний перехід по бульвару Олександрійському навпроти ресторану «Казка» в м. Біла Церква Київської області.
В послідуючому перейшовши дорогу та рухаючись в напрямку дендропарку «Олександрія» вищевказані двоє зовні схожі за своєю статурою на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , почали наздоганяти особу зовні схожу на потерпілого ОСОБА_13 та о 23:48:05 нанесли удар від якого потерпілий по інерції вперед від вказаного удару впав на землю та більше не піднімався. В цей час вищевказані дві особи, зовні схожі на обвинувачених, деякий короткий час перебували біля потерпілого, а о 23:48:53 особа зовні схожа на обвинуваченого ОСОБА_6 покинувши вищевказаного потерпілого, перейшовши пішохідний перехід попрямував дорогою, якою він прийшов, а о 23:49:24 від потерпілого відійшов і другий обвинувачений зовні схожий на ОСОБА_7 , який також попрямував у бік вул. Л.Курбаса в м. Біла Церква Київської області.
До протоколу додані роздруковані фотознімки з ресторану «Казка» за 19.12.2018, де зафіксований факт руху потерпілого ОСОБА_13 по бул. Олександрійському, перетинання пішохідного переходу по зазначеному бульвару, за яким зафіксований рух двох людей, які зовні за своєю статурою схожі на обвинувачених ОСОБА_31 та ОСОБА_7 , які рухались за потерпілим.
Наявна ж у справі постанова від 08.01.2019 про визнання CD-диску речовим доказом підтверджує факт набуття відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
Зауваження захисника щодо необхідності визнання вказаного CD-диску неналежним доказом по справі, на підставі того, що з наданого відео неможливо розглянути обличчя осіб, які зафіксовані 19.12.2018 біля кафе «Казка» в м. Біла Церква у період часу з 23:47 по 23:48 та з 23:48:05 по 23:49:24 не заслуговують на увагу, оскільки зафіксовані на відео події, повністю співпадають з обставинами, які встановлені в ході досудового слідства та які досліджені і перевірені під час судового розгляду. Крім цього зафіксовані на відео три особи, за статурами та одягом співпадають з учасниками кримінального провадження, а саме з обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_13 .
З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 11.22 год. по 11.25 год. 17.01.2019 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , за участю потерпілого ОСОБА_13 , спеціаліста й інших осіб, та даних, які зафіксовано на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було встановлено як ОСОБА_13 рухався по узбіччю тротуару біля ресторану «Казка» в м. Біла Церква Київської області по бульвару Олександрійський та переходив пішохідний перехід до Дитячого будинку творчості «Соняшник» в м. Біла Церква по бульвару Олександрійський, 12, та почав рухатись по вул. Росьова, де він відчув, як його хтось взяв за праву руку та після чого останній втратив свідомість. Механізм отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 відтворити не зміг, оскільки не пам`ятає.
Переглянутий та досліджений судом у судовому засіданні носій інформації містить дані зазначеної процесуальної дії, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_17 про виклик на місце вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , швидкої медичної допомоги, підтверджується наявною у матеріалах судового провадження карти виїзду екстреної медичної допомоги № 12А від 20.12.2018 до кафе по бул. Олександрійський в м. Біла Церква Київської області.
Крім цього, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 3 ст. 185 КК України внесені 03.01.2019 за № 0000036.
Відповідно до постанови від 14.02.2019 прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 об`єднані матеріали кримінальних проваджень за № 0000492 від 22.12.2018 з № 0000036 від 03.01.2019, після чого доручено проведення досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000492.
Згідно з заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.01.2019 ОСОБА_12 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину вказав, що в період часу з 20.00 год. 18.12.2018 по 07.00 год. 19.12.2018 з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою бул. Олександрійський, буд. 95-Б, приміщення 1, у м. Біла Церква Київської області таємно викрали грошові кошти в сумі п`ять тисяч двісті гривень.
Таким чином з зазначеної заяви вбачається, що в наслідок вчинення злочину, потерпілому ОСОБА_12 була завдана матеріальна шкода у розмірі п`ять тисяч двісті гривень і відсутність в заяві останнього іншого майна, вказує на той факт, що інше викрадене майно, а саме викрутка для потерпілого ОСОБА_12 не представляє матеріальної цінності.
З протоколу огляду місця події з фототаблицею складеного 19.12.2018 з 08.10 год. по 08.50 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_32 в присутності понятих та спеціаліста, під час якого встановлено, що предметом огляду є приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_3 , яким зафіксовані вхідні двері в магазин, роздавальне вікно, які під час огляду явних слідів зламу не містять, також зафіксоване місце у шухляді, де зберігались викрадені гроші.
Тобто, цим доказом встановлено та оглянуте приміщення магазину -1 «Хлібна Лавка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 95- Б, де була вчинена крадіжка 19.12.2018.
З протоколу отримання предметів від 06.01.2019 в період часу з 09.10 год. по 09.40 год. слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 отримав від ОСОБА_33 . CD-диск з відеозаписом з камери спостереження, розташованої на будівлі ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_3 , за 19.12.2018.

З протоколу огляду предметів від 09.01.2019 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 в період часу з 08.10 год. по 08.20 год. слідує, що був оглянутий СД диск, на якому збережено відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » по АДРЕСА_3 за 19.12.2018. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що 19.12.2018 о 00:59:14 по тротуару вказаного бульвару до центру міста Біла Церква, навпроти ресторану «Картопляна хата» проходять троє молодих хлопців, зовні схожі за своєю статурою та одягом на ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 . Після чого о 00:59:29 год. вказані особи, підійшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований на території ринку, по бульвару Олександрійському, 95 у м. Біла Церква Київської області, де особа за своєю статурою та зовнішнім виглядом схожа на ОСОБА_6 , завдавши удар ногою в роздавальне вікно, після чого засунув голову та тулуб до пояса в приміщення вказаного магазину, після чого через короткий час всі разом попрямували до центу міста Біла Церква.
До протоколу додані роздруковані фотознімки з ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_6 » по АДРЕСА_3 , де зафіксований факт пошкодження роздавального вікна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , та проникнення ОСОБА_6 до приміщення вказаного магазина.
Наявна ж у справі постанова від 09.01.2019 про визнання вказаного СД диску речовими доказами підтверджує факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
З протоколу огляду предметів від 09.01.2019 з фототаблицею складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 в період часу з 08.00 год. по 08.10 год. слідує, що був оглянутий СД диск, на якому збережено відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження ломбарду «Партнер» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 95 за 19.12.2018. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що 19.12.2018 о 00:59:48 по тротуару вказаного бульвару до центру міста Біла Церква, навпроти ломбарду «Партнер» проходять троє молодих хлопців, зовні схожі за своєю статурою та одягом на ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 . Після чого о 00:59:50 год. особи, які за зовнішнім ознаками схожі на ОСОБА_16 та ОСОБА_14 роздивляються вміст коробки, яку тримає в руках особа, яка схожа на ОСОБА_6 . В послідуючому о 01:02:22 зазначеного дня, особа, яка схожа на ОСОБА_6 рухається в напрямку магазина «Хлібна Лавка», а о 01:03:00 ОСОБА_6 повертається та рухається у напрямок центру мста та по дорозі губить предмет зовні схожий на викрутку, яку потім піднявши тримаючи в лівій руці з ним йде в напрямку центру міста.
До протоколу додані роздруковані фотознімки з ломбарду «Партнер» по бул. Олександрійський, 95 в м. Біла Церква Київської області, де зафіксований факт заволодіння ОСОБА_6 майном ОСОБА_12 з приміщення - 1 магазину «Хлібна Лавка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква бул. Олександрійський 95-Б.
Наявна ж у справі постанова від 09.01.2019 про визнання вказаного СД диску речовими доказами підтверджує факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
З протоколу отримання предметів від 05.01.2019 в період часу з 14.00 год. по 14.40 год. слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 отримав від ОСОБА_34 . CD-диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на будівлі аптеки «Гіпократ» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 95, за 19.12.2018.

З протоколу огляду предметів від 09.01.2019 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 в період часу з 17.00 год. по 17.10 год. слідує, що був оглянутий СД диск, на якому збережено відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження аптеки «Гіпократ» по бул. Олександрійському, 95 в м. Біла Церква Київської області за 19.12.2018. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що 19.12.2018 у період часу з 01:02:27 по 01:02:36 по тротуару вказаного бульвару до центру міста Біла Церква, з ринку по бул. Олександрійському 95-В у м. Біла Церква Київської області навпроти аптеки «Гіпократ» проходять троє молодих хлопців, зовні схожі за своєю статурою та одягом на ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 . Після чого о 01:03:55 особа, зовні схожа на ОСОБА_6 , побігла в напрямку магазину «Хлібна Лавка» та о 01:04:08 до останнього попрямувала, ще одна особа, зовні схожа на ОСОБА_14 . Після чого о 01:06:15 зазначені три особи підійшли до аптеки «Гіпократ», де почали роздивлятися предмет схожий на картонну коробку та ховати собі в кишені гроші.
До протоколу додані роздруковані фотознімки з аптеки «Гіпократ» по АДРЕСА_3 , де зафіксований факт заволодіння ОСОБА_6 майном ОСОБА_12 з приміщення - 1 магазину «Хлібна Лавка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква бул. Олександрійський 95-Б.
Наявна ж у справі постанова від 09.01.2019 про визнання вказаного СД диску речовими доказами підтверджує факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
Зауваження захисника щодо необхідності визнання CD-дисків, які є невід`ємною частиною протоколів огляду предметів від 09.01.2019 неналежними доказами по справі, на підставі того, що з наданих відео неможливо розглянути обличчя осіб, які зафіксовані в нічній час 19.12.2018 біля магазину «Хлібна Лавка» по бул. Олександрійському, 95-Б у м. Біла Церква Київської області не заслуговують на увагу, оскільки зафіксовані на відео події, повністю співпадають з обставинами, які встановлені в ході досудового слідства та які досліджені і перевірені під час судового розгляду. Крім цього зафіксовані на відео три особи, за статурами та одягом співпадають з учасниками кримінального провадження, а саме з обвинуваченим ОСОБА_6 та допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , які в ході допитів у судовому засіданні підтвердили факт перебування в зазначений час та місці разом з обвинуваченим ОСОБА_6 біля магазину «Хлібна Лавка», коли останній вчиняв крадіжку з приміщення вказаного магазину.
Протоколом огляду предметів від 09.01.2019 з фототаблицею, який складений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 у період часу з 18.00 год. по 18.10 год. встановлено, що оглянута викрутка марки «Intertool» має пошкодження клинкової частини у вигляді згину.
Протоколом огляду предметів від 09.01.2019, складеним слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 у період часу з 18.11 год. по 18.25 оглянута куртка чорного кольору, марки «Parka extreme cold weather», яка має капюшон по краям якого є замінник хутра, без пошкоджень, розміром XL.
Наявна у справі постанова від 24.12.2018 про визнання викрутки та куртки речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України, оскільки добровільно були видані обвинуваченим ОСОБА_6 .
Отже, оглянута куртка за своїми зовнішніми ознаками співпадає з ознаками куртки, в яку був одягнутий обвинувачений ОСОБА_6 при вчиненні злочинів 19.12.2018, а саме при крадіжки з приміщення магазину «Хлібна Лавка», а також під час розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 . Вказана куртка за зовнішніми ознаками співпадає з курткою, в яку була одягнута особа, яка схожа на обвинуваченого ОСОБА_6 , зафіксованою на СД дисках з камер відеоспостережень на будівлях ресторанів «Казка», «Картопляна хата», ломбарду «Партнер», аптеки «Гіпократ».
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 13.02.2019 у період часу з 10.00 год. по 10.30 год. в присутності понятих, слідує, що потерпілому ОСОБА_12 для впізнання надано чотири викрутки та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній показав, що серед наявних викруток є його викрутка (під № 4), яка зникла після вчинення крадіжки в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 19.12.2018.
Крім цього, проаналізувавши інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти безпосередньо в частині доказів, які прямо стосуються фактів справи, суд установив, що відповідно до акту інвентаризації № 14 від 19.12.2018 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », встановлена крадіжка виручки вказаного магазину, а саме грошових коштів в розмірі п`яти тисяч двохсот гривень та викрутки чорного кольору, вартістю двісті п`ятдесят гривень. наданої потерпілим ОСОБА_12 , однак наявна в матеріалах справи, заява останнього свідчить про відсутність матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_12 крадіжки викрутки.
Згідно копії свідоцтва про Державну реєстрацію Фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_12 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 04.04.2008 та має ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_3 , що також підтверджується наявним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та свідоцтвом платника єдиного податку серії Б № 370393.
Отже зазначений акт інвентаризації № 14 від 19.12.2018 підтверджує розмір завданої матеріальної шкоди на суму п`ять тисяч двісті гривень потерпілому ОСОБА_12 , внаслідок вчинення 19.12.2018 крадіжки з приміщення 1 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 .
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 викладені при допиті під час судового розгляду щодо заволодіння останнім 19.12.2018 з приміщення «Хлібна Лавка» грошових коштів у розмірі одна тисяча п`ятсот гривень не заслуговують на увагу, оскільки зазначені доводи обвинуваченого спростовуються дослідженим актом інвентаризації № 14 від 19.12.2018 по магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Крім цього суд зауважує, що згідно з викладеною правовою позицією у постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі № 420/1667/18, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначає, що імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушення, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.
При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №507 від 12.02.2019 встановлена ринкова вартість мобільного телефону марки «XIAOMI» REDMI 5 Pro чорного кольору, придбаного в 2017 році, станом на 20.12.2018 з урахуванням зносу складає 4350,00 грн. (чотири тисячі триста п`ятдесят гривень 00 копійок). Ринкова вартість сім-карти оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», придбаної в 2017 році, станом на 20.12.2018 не визначалася, оскільки відсутня методична література по оцінці стартових пакетів. Ринкова вартість bluetooth-наушники-гарнітуру - і7S HBQ iX TWS і7R чорного кольору, придбаного в 2018 році, станом на 20.12.2018 з урахуванням зносу складає 448,07 грн. (чотириста сорок вісім гривень 07 копійок).
З висновку експерта №39/д від 08.02.2019, вбачається, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_13 1993 року народження, знайдені наступні ушкодження: уламковий перелом передньої стінки зі зміщенням уламків лобної пазухи зліва, контузійні вогнища лівої лобної і вискової долей головного мозку; лінійний перелом правої тім`яної кістки; повздовжній перелом піраміди правої вискової кістки; розрив барабанної перетинки справа; рана, садна на обличчі.
Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк вказаний та у строк, вказаний у протоколах допиту ОСОБА_13 від 23.12.2018, протоколах допитів ОСОБА_7 і ОСОБА_6 від 24.12.2018.
Лінійний перелом правої тім`яної кістки, поздовжній перелом піраміди правої кістки, контузійні вогнища лівої лобної і вискової долей головного мозку, розрив барабанної перетинки справа відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію - як небезпечні для життя. Уламковий перелом передньої стінки зі зміщенням уламків лобної пазухи зліва відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні. Рана на лівій щоці відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна на обличчі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експерта №40/д від 08.02.2020, вбачається, що у протоколі проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 за участю ОСОБА_13 чітко не вказаний механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, а тому дати відповідь на перше питання ухвали не представляється можливим.
Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень в ОСОБА_13 при обставинах, на які вказують ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно протоколів допиту їх від 24.12.2018 та протоколів проведення слідчого експерименту від 25.12.2018, а саме від ударів тупими предметами в область обличчя з послідуючим падінням ОСОБА_13 та ударом головою об тверду поверхню з пережаючою площиною.
Момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 майже не проглядається за обставин, відображених із камер відеоспостереження, а тому дати Відповідь на четверте питання ухвали не представляється можливим.
Таким чином доводи обвинуваченого ОСОБА_6 надані в судовому засіданні про те, що завданий удар кулаком правої руки був невеликої сили та мав характер механічний, рефлекторний, оскільки потерпілий повернувся до нього обличчям та став у бойову стійку, є неспроможними. За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 носили активний характер, а його удар не був рефлекторним. Характер та локалізація утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 без будь-якого попередження умисно з великою силою завдаючи один удар кулаком в обличчя ОСОБА_13 , передбачав і бажав настання наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому для заволодіння майном останнього, тобто діяв з прямим умислом.
Стосовно невизнання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розмірів викрадених сум грошових коштів, внаслідок вчинення останніми злочинів судом сприймається критично оскільки під час судового розгляду родичами обвинувачених, передані потерпілому ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі десяти тисяч гривень, а потерплому ОСОБА_13 - грошові кошти в сумі двадцять вісім тисяч гривень, що надає суду підстави вважати, що таким чином обвинувачені визнали свою вину за вчинені злочині, перед потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та повністю згодні з встановленим розміром шкоди по справі, отже викладені обставини дають підстави суду вважати, що обрана лінія захисту обвинувачених спрямована на уникнення останніми кримінальної відповідальності за вчинені злочини.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачені.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Отже аналізуючи норму частини 4 статті 187 КК України встановлено, що розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Отже судом під час судового розгляду були встановлені спосіб учинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, та досліджені відповідні докази в обсязі, достатньому для доведення, що було вчинене кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються особи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співвиконавцями розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , оскільки обвинувачені діяли з єдиним умислом, спрямованим на заволодіння майном потерпілого.

Не ґрунтується на законі про кримінальну відповідальність доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки, що характеризують будь-який з видів співучасті в статті 27 КК України, і взагалі співучасть у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім цього посилання захисника на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ст. 128 КК України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наявного в матеріалах кримінального провадження експертного висновку судово-медичної експертизи № 40/д від 08.02.2020 встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_13 отримав від ударів тупими предметами в область обличчя з послідуючим падіння та ударом головою об тверду поверхню з передаючою площиною. Отже враховуючи, що тяжке тілесне ушкодження було безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ОСОБА_6 удару в ділянку голови потерпілого, а не результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, за таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, свідчать, про ознаки співвиконавства у вчиненому злочині, про узгодженість та взаємообумовленість дій ОСОБА_7 з діями ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_7 , хоча й не вчиняв дій, які безпосередньо були спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, але, будучи об`єднаним єдиним умислом з іншим співвиконавцем розбійного нападу, спрямованого на заволодіння майном потерпілого, виконав частину того обсягу дій, який група вважали необхідним для реалізації спільного умислу, - вів спостереження за обстановкою безпосередньо перед вчиненням злочину та під час його вчинення, заволодів майном потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив дії, безпосередньо спрямовані на розбійний напад, а ОСОБА_7 своїми діями полегшував вчинення цього розбійного нападу ОСОБА_6 .

Отже урахувавши усі встановлені обставини кримінального провадження суд встановив, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали умисел саме на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім цього аналіз норми статті 185 КК України свідчить, що передбачена відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої знаходилося майно, що викрадається.

Для з`ясування юридичного критерію «проникнення» слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) у приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

Отже обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно.

Таким чином, урахувавши усі встановлені обставини кримінального провадження суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 мав умисел саме на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення.

Також, за вищевказаних обставинах, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому визнає добровільне часткове відшкодування завданого збитку та надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочинів особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , які в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження показали, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої та перебували у стані алкогольного сп`яніння, а також під час проведення слідчих експериментів за участю обвинувачених останні під відеозапис зазначили, що 19.12.2018 до вчинення злочинів вживали спиртні напої.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що він раніше не судимий, не одружений, утриманців немає, працюючого у ТОВ Електромонтажна компанія «Аркада - Електрик» електромонтажником, де характеризується позитивно, як спокійна, добра, відповідальна молода людина, що дає суду підстави вважати, що саме стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_6 обумовив вчинення останнім злочинних дій. Також обвинувачений має постійне місце проживання, де мешкає з батьками, тобто має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 каяття щодо вчиненого розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , оскільки вину в повному обсязі не визнав, у потерпілого ОСОБА_13 пробачення не просив, а також враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 4 ст. 187 КК України є особливо тяжким злочином, а ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення злочинів приймав активну роль при вчиненні злочинів, яка мала агресивний характер, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 4 статі 187 та частини 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 70 КК України.

Крім цього враховуючи вимоги ч. 3 ст. 70 КК України, згідно з якою до основного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною.
Таким чином до основного покарання ОСОБА_6 призначеного за сукупністю злочинів, підлягає приєднанню додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому визнає добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочинів особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, що свідчить про відсутність наміру та бажання до виправлення, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив корисний злочин, неодружений, утриманців немає, працюючого вантажником у ТОВ «Елінум», де характеризується позитивно, як добра, відповідальна особа, отже з зазначеного у суду є підстави вважати, що стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_7 обумовив вчинення останнім злочинних дій. Крім цього ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де мешкає з батьками, тобто має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, враховуючи ставлення ОСОБА_7 до вчиненого злочину, який вину не визнав, у вчиненому злочині не каявся, у потерпілого ОСОБА_13 в судовому засіданні пробачення не просив, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 4 ст. 187 КК України є особливо тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 4 статі 187 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього враховуючи вимоги ст. 70 КК України, згідно з якою до основного покарання, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною.
Таким чином до основного покарання ОСОБА_7 , підлягає приєднанню додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім цього враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв зазначений злочини до повного відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2018, згідно з яким ОСОБА_7 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України та призначене покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Таким чином ОСОБА_7 необхідно призначити покарання відповідно до вимог ст. 71 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винних і попередження нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства», заяви № 43759/10 та 43771/12, зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане остаточне покарання (позбавлення волі) відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, який складений о 22.20 год. 24.12.2018 фактичним часом затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судом визнано 24.12.2018 о 17.30 год.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, відповідно до клопотання прокурора, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при його обранні ризиків.
Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення з 24.12.2018 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, який складений о 21.30 год. 24.12.2018 фактичним часом затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом визнано 24.12.2018 о 17.00 год.
Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 24.12.2018 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, підлягає залишенню без розгляду.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_13 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, з урахуванням позицій обвинувачених ОСОБА_6 , який частково визнав вину у вчиненні злочину, а ОСОБА_7 , який повністю не визнав своєї вини у вчиненому злочині, однак останні повністю відшкодували на стадії судового розгляду матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_13 завдані внаслідок вчинення відносно нього злочину в розмірі двадцять вісім тисяч гривень, суд враховує положення ст. 1167 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що потерпілій/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й вважає за необхідне стягнути солідарно з обвинувачених на користь потерпілого ОСОБА_13 /цивільного позивача сто тисяч гривень, тобто по п`ятдесят тисяч гривень з кожного, оскільки потерпілим втрачено здоров`я, у зв`язку з чим останній тривалий час перебував на лікуванні, повністю змінений уклад життя та здоров`я потерпілого, які відновленню не підлягають, неможливістю працювати потерпілому.
Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді:

- за ч. 3 ст. 185 КК України чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 24.12.2018 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднати не відбите їм покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2018, та остаточне призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 24.12.2018 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого злочину задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі ста тисяч гривень, тобто по п`ятдесят тисяч гривень з кожного, завданої в наслідок вчинення злочину.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «XIAOMI» REDMI 5 Pro та bluetooth-навушники-гарнітуру - і7S HBQ iX TWS і7R, які згідно квитанції №126 від 13.02.2019 зберігаються в камері схову речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за квитанцією № 126/2019 від 13.02.2019, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_13 , як власнику майна.

Мобільний телефон марки «Iphone 5s» IMEI НОМЕР_4 , сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Nokia» моделі 1600 з IMEI НОМЕР_6 , сім картка оператора мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_7 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_35 , залишити у останнього.

CD-диск із відеозаписом з камер відео спостереження до прилеглої території ресторану «Казка» в м. Біла Церква Київської області від 19.12.2018, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

CD-диск із відеозаписом з камер відео спостереження ресторану «Картопляна Хата», що в м. Біла Церква Київської області по бульвару Олександрійському, 95, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

CD-диск із відеозаписом з камер відео спостереження ломбарду «Гіпократ», що в м. Біла Церква Київської області по бульвару Олександрійському, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Викрутка марки «Intertool», передана не зберігання ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили залишити у останнього, як у власника майна.

Куртку марки «Parka extreme gold weather» яка згідно квитанції №127 від 13.02.2019 зберігається в камері схову речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому ОСОБА_6 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Головуючий: Суддя: Суддя:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3