Справа № 360/1689/19
УХВАЛА

Іменем України

09 січня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000341 від 09 червня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, 09червня 2019 року, близько18 години, ОСОБА_4 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт. Після конфлікту у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 09червня 2019 року, близько 18 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, маючи злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, цілеспрямовано та умисно наніс ОСОБА_6 ножем, який тримав в правій руці, вісім ударів в область черевної порожнини та грудної клітки, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото - різаних поранень передньої поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, чотирьох колото-різаних ран по задній поверхні грудної клітки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але менше 21-го дня, двох проникаючих колото-різаних поранень передньої черевної стінки ліворуч з ушкодженням печінки та діафрагми, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, після чого з місця злочину втік.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 05 серпня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 жовтня 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2019 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2020 року.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до двох місяців.

Вислухавши думки захисника адвоката ОСОБА_5 , яка заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтримав клопотання свого захисника, потерпілого ОСОБА_6 , який не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 07 березня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_8