Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 286/628/20
У Х В А Л А
"27" березня 2020 р. смт. Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Народицького районного суду Житомирської області ОСОБА_3 про самовідвід,
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2020 року з апеляційного суду Житомирської області до Народицького районного суду Житомирської області надійшли матеріали об`єднаного кримінального провадження №286/628/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України, й по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.
Автоматизованою системою авторозподілу Народицького районного суду Житомирської області розгляд цього провадження було визначено судді ОСОБА_3 , яка 27 березня 2020 року подала заяву про самовідвід, мотивуючи тим, що є обставини, які можуть викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді.
Прокурор та суддя, який заявив самовідвід, просять судове засідання проводити без їх участі, прокурор щодо задоволення заяви про самовідвід заперечує.
Дослідивши зміст заяви та доданих до неї матеріалів, суддя приходить до такого висновку.
За правилами частини 1 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ста-ттями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Зі змісту заяви про самовідвід вбачається, що матір обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні є працівником Овруцького районного суду Житомирської області, з якою суддя ОСОБА_3 до призначення на посаду судді тривалий час працювала у одній організації та має доброзичливі відносини.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності.

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «ком-петентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя».

У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяль-ність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

Ті обставини, що зазначені в заяві судді про самовідвід, безумовно можуть викликати сумнів в упередженості судді, що є порушенням п. 2,5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що наявні обставини, які можуть в майбутньому викликати у учасників судового провадження сумніви у неупередженості та необ`єктивності судді, отже, заяву про самовідвід слід задовольнити.
Керуючись статтями 75, 80, 372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Народицького районного суду Житомирської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду об`єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України, й по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: