Справа № 305/185/20
Номер провадження 1-кс/305/40/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Уні, Унінського району, Кіровської області,

Російської Федерації, мешканця

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого,

військовозобов`язаного, раніше несудимого,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції, ОСОБА_4 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що 04 лютого 2020 року, близько 04 години 00 хвилин, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за своїм місцем проживання, в кухонному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та самоствердження за рахунок приниження батька, ОСОБА_7 , розпочав словесну суперечку із останнім, застосувавши при цьому нецензурну лексику, в ході якої наніс, близько 4 ударів, правовою рукою стиснутою у кулак в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральної гематоми, внутрішньо-мозкової гематоми, набряк та ущемлення речовини головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що в подальшому призвели до смерті ОСОБА_7 .

Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2020 за № 0000113 за ознаками ч.2 ст.121 КК України та розпочато досудове розслідування.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події та трупа від 05.02.2020, показаннями свідків, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , повідомленням про підозру, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене, 05.02.2020, в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, і згідно ст.12 КК України дане правопорушення кваліфікується, як тяжкий злочин.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 , а саме, що він зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, якими є його близькі родичі та односельчани, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, йому може бути призначено покарання позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Крім цього, ОСОБА_5 , хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи і виїжджає на сезонні роботи за межі Рахівського району, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, з метою подальшої фіксації обставин вчинених ОСОБА_5 кримінального правопорушення у кримінальному провадженні є потреба для проведення додаткових слідчих дій та судових експертиз.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, матиме можливість незаконно впливати на свідків, якими є його родичі, сусіди та односельці, шляхом умовляння, підкупу чи погроз з метою ненадання чи надання неправдивих показань, а також знищити або сховати речі, що можуть бути речовими доказами.

На думку сторони обвинувачення, до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків з вищенаведених підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уні, Унінського району, Кіровської області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, раніше несудимого, непрацюючого, військовозобов`язаного, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з моменту фактичного затримання, 18 години 05.02.2020 по 05 квітня 2020 року включно без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить врахувати наявні ризики та на підставі ч.4 ст.183 КПК України, не визначати заставу.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав наведених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Однак зазначив, що таке вчинив через постійні п`янки батька. Просив не обирати у відношенні нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 заперечує проти обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому стверджує, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного буде цілодобовий домашній арешт, оскільки підозрюваний має визначене місце проживання.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про обставини справи, пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, через наступне.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

У відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав, вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`ягких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд, зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Так, матеріалами клопотання, зокрема, протоколами допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , неповнолітнього ОСОБА_10 від 05.02.2020, протоколом огляду трупа від 05.02.2020, протоколом огляду місця події від 05.02.2020, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який в скоєному зізнався, дослідженими в ході розгляду клопотання, доводиться обгрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Як на докази про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, прокурор та слідчий посилаються на те, що підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, це обумовлюється тим, що ОСОБА_5 буде мати можливість зустрічі із свідками, які є його родичами та односельцями, під час якої, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням майна та іншими незаконними методами може впливати на них, що ймовірно в подальшому може призвести до дачі ними неправдивих показань та знищення доказової бази вини ОСОБА_5 .

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, також слідчий суддя враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , неодружений, не має постійного офіційного місця роботи, періодично виїзджає на сезонні роботи за межі Рахівського району, отже не має міцних соціальних зв`язків, тому може переховуватися від слідства і суду.

Враховуючи особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обгрунтовно підозрюється, та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, отже до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Визначення розміру застави є процесуальним правом, а не обов`язком слідчого судді або суду, тому з урахуванням норми ч.4 ст.183 КПК України, сілідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уні, Унінського району, Кіровської області, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше несудимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Рахувати ОСОБА_5 у, строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання - 18 години 00 хвилин 05 лютого 2020 року.
Визначити дату закінчення дії обраного ОСОБА_5 у запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 24 год. 00 хв. 03 квітня 2020 року.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10 лютого 2020 року о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1