Справа № 452/1490/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/290/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2020 року достроково знято судимість з ОСОБА_7 , який засуджений вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року.

Не погоджуючись з ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2020 року прокурор Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність (застосування судом закону, який не підлягає застосуванню) та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про дострокове зняття судимості.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого злочину (ч.4 ст. 187 КК України), за який у відповідності до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, якщо вони протягом 8 років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 звільнений з місць відбуття покарання 4.01.2016 року за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира, станом на момент звернення ОСОБА_7 з клопотанням становить більше половини строку погашення судимості, визначеного ст. 89 КК України, тобто після відбуття покарання пройшло більше половини строку погашення судимості, проте судом при прийнятті рішення не взято до уваги вимоги ч.2 ст. 91 КК України, які чітко вказують на те, що за вчинення особливо тяжкого злочину не допускається дострокове зняття судимості.
Покликається на зміст п.7 постанови пленуму ВС України від 26.12.2002 № 16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», згідно якого особи, засуджені за особливо тяжкий злочин, визнаються такими, які не мають судимості, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При прийнятті рішення у справі суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 194, ч.1 ст. 263, ст. 290, ч.1 ст. 358, ч.3 (у редакції до 21.12.2010 року) ст. 358 КК України, та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна; за цим судовим рішенням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 194 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнено від покарання та його відбування у зв`язку з закінченням строку давності; за ст. 290, ч.1 ст. 358 та ч.3 (у редакції до 21.12.2010 року) ст. 358 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, провадження у кримінальній справі в тій частині закрито; ОСОБА_7 за ч.3 ст. 262 КК України виправдано.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 04.01.2016 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України та звільнено з-під варти у залі суду у зв`язку із повним відбуттям покарання.

10.02.2020 року ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду із клопотанням про дострокове зняття судимості, покликаючись на те, що з часу його звільнення пройшло більше половини строку погашення судимості, за цей період нового злочину він не скоїв, за місцем роботи характеризується позитивно, сумлінно та самовіддано ставиться до покладених на нього обов`язків, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня майстерності.

Постановляючи ухвалу про дострокове зняття судимості з ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення ОСОБА_7 з клопотанням пройшло більше половини строку погашення судимості, визначеного ст. 89 КК України, такий характеризується позитивно, іншого злочину не вчинив, зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення ряду злочинів, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

З огляду на викладене, ураховуючи вимоги ч.2 ст. 91 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про дострокове зняття судимості з ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Ураховуючи вищенаведене ухвалу суду про дострокове зняття судимості з ОСОБА_7 , засудженого вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року, слід скасувати, а в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про дострокове зняття судимості відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2020 року скасувати.
В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про дострокове зняття судимості з ОСОБА_7 , засудженого вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4