печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4980/19-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.2019 Печерський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду
в м. Києві кримінальне провадження № 0000217 від 27.12.2018 року за обвинуваченням,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Липняжка Добровеличківського р-ну Кіровоградської обл., громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «старший сержант», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
01.05.2013 громадянин ОСОБА_5 призваний на строкову військову службу Новоукраїнським РВК в Кіровоградській області та направлений у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ).
27.08.2014 ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у НГУ на посадах осіб рядового складу з командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ строком на 5 років.
05.10.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 205 ОСОБА_5 було призначено на посаду командира гранатометника 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (резервний батальйон) імені Героя України генерал-майора АДРЕСА_3 .
17.03.2014 року Указом в.о. Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 року Верховою Радою України, цей Указ набрав законної сили, у зв`язку з чим в Україні, відповідно дост. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.4,65,68 Конституції України, ст.ст.1,17 ЗУ «Про оборону України, ст.ст.11,16,37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,2,3,6, 23,24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України за законів України, військової присяги, вірно служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні поряду і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями: неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командиру; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири, та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком.
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ у солдата ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне ухилення від проходження військової служби.
Так, старший сержант ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від їх виконання, у порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1,17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без дозволу командування, 04.10.2018 не прибув на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 НГУ, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Липняжка Добровеличківський р-ну Кіровоградської обл., не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних органів, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
28.12.2018, близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_1 ) та повідомив про себе та вчинений ним злочин.
Таким чином, старший сержант ОСОБА_5 04.10.2018 не з`явився у встановлений час до військової частини НОМЕР_1 НГУ, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , та був незаконно відсутнім в період з 04.10.2018 по 28.12.2018 включно, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Такі дії ОСОБА_5 які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, оскількивін не оспорює докази, зібрані під час досудового розслідування.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, в яких викладені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд оцінивши докази - з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення (злочину), приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за обставин, встановлених судом.
Відповідно дост. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини справи:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, який віднесений кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, при цьому, суд звертає увагу на наслідки, які не є тяжкими та мотиви вчинення злочину, що значно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину;
- особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, тимчасово не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 найменш суворе покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1