Справа № 738/654/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/89/20
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2019 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 було задоволено подання Менського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Чернігівській області та направлено засуджену для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 1 рік згідно вироку Менського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

Таке рішення суду мотивоване тим, що засуджена ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення, оскільки вона без поважних причин не виконує покладені на неї обов`язки вироком суду, а тому звільнення від покарання з випробуванням підлягає скасуванню, а засуджену необхідно направити для відбування призначеного покарання.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу, та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання Менського районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Чернігівській області про направлення звільненої від покарання з випробуванням ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання. Вказує на відсутність підтверджень того, що на момент подання клопотання органом пробації ОСОБА_8 являлась для реєстрації із запізненням, а також те, що вона вчиняла нові злочини та їй була вручена підозра. Зазначає, що на час виконання рішення суду ОСОБА_8 не виповнилося 16 років, а тому вона повинна була з`являтися до органу пробації із своєю матір`ю чи законним представником, проте, органом пробації це питання не розглядалося. Зауважує, що матір ОСОБА_8 у 2019 році мала вагітність та є інвалідом ІІ групи, а тому не могла забезпечити належний контроль дитини.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених в ній підстав. Прокурор у своїй промові зазначив, що органи, які повинні були наглядати за поведінкою засудженої після вступу вироку в законну силу, фактично своїх обов`язків у повному обсязі не виконали, тому в постановленні рішення він покладається на розсуд суду.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали судової та особової справ засудженої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Таке рішення ґрунтується наступним.

Справа, яку розглянув місцевий суд, стосується виконання вироку. У відповідності до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника,законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Менського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнена від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.ст. 104, 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.(т. 1 а.п. 189-194). Вирок вступив в законну силу 22 квітня 2019 р. після перегляду його в апеляційному порядку.

В поданні інспектора Менського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області порушено питання про направлення неповнолітньої засудженої ОСОБА_8 , звільнену від покарання з випробуванням для відбування призначеного судом покарання у зв`язку з невиконанням засудженою покладених на неї судом обов`язків у частині періодичної явки на реєстрацію до органу пробації.

За змістом ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджена не виконує покладені на неї обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засуджену для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом,Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

Частиною першою статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав фахівець Менського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного засудженій вироком Менського районного суду Чернігівської області від 09.01.2019 року, не у повній мірі враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, а суд не взяв до уваги дуже суттєвої обставини, яка прямо впливає на обґрунтованість судового рішення.

Згідно положень ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У відповідності до вироку суду, ОСОБА_8 була зобов`язана протягом іспитового строку в 1 рік, періодично з`являтись до органу пробації для реєстрації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Окрім отримання копії вироку суду, в якому прописані ці обов`язки, вони були додатково доведені до засудженої та її матері під час профілактичної бесіди, за результатами якої було відібрано пояснення і винесено попередження.

Згідно постанови Менського районного сектору філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області було встановлено графік явки ОСОБА_8 на реєстрацію: 2 та 4 четвер кожного місяця (а.о.с.18). Проте, як видно з листка реєстрації (а.о.с. 19), за весь час перебування на обліку, ОСОБА_8 2 рази, зокрема, 13.06..2019 р. та 25.07.2019 р. на реєстрацію не з`являлася зовсім. Після кожної неявки засуджена офіційно попереджалася про наслідки невиконання покладених на неї судом обов`язків та про направлення її для відбування призначеного судом покарання, (а.о.с. 45,54). Отже, єдиною підставою для звернення органу пробації з поданням про направлення ОСОБА_8 в місця позбавлення волі було нез`явлення її двічі на реєстрацію до органу пробації.

Як вбачається з матеріалів судової та особової справи засудженої, на момент звільнення її від покарання з випробуванням, їй виповнилося 15 років. Оскільки вона є неповнолітньою і не у повній мірі дієздатною, обов`язок її виховання згідно норм Сімейного кодексу покладався на її батьків і зокрема її матір ОСОБА_9 . Остання, за повідомленням прокурора, не могла у повній мірі контролювати поведінку своєї дочки, оскільки являється інвалідом 2-ї групи, а станом на 2019 рік вона була вагітною. Сама засуджена власних коштів не має, проживає на певній відстані від районного центру. Ці обставини сторонами провадження не заперечувались і апеляційним судом вони визнаються доведеними. З інформації прокурора також слідує, що усі органи, які повинні були здійснювати нагляд за поведінкою ОСОБА_8 після її засудження, своїх функцій у повному обсязі фактично не виконали, з приводу цього прокурором вжито заходів прокурорського реагування.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності по іншій справі, колегії суддів не надано і це до уваги колегією суддів не береться. Доказів того, що ОСОБА_8 під час звільнення від покарання з випробуванням скоювала адміністративні правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, викладенні в поданні органу пробації факти не можна у повній мірі визнавати такими, що свідчать про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення оскаржувану ухвалу місцевого суду не можна вважати законною і обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин даної справи віку засудженої та обставин її життя і виховання, оскільки вони не були взяті місцевим судом до уваги при ухваленні рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 задовольнити. Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання скасувати. Ухвалити нову ухвалу.

В задоволенні подання Менського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області стосовно ОСОБА_8 про скасування звільнення її від покарання з випробуванням та направлення її в місця позбавлення волі згідно вироку Менського районного суду від 09.01.2019 р. відмовити.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення, є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4