Справа № 645/7649/19
Провадження № 1-кп/645/455/20

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002768 від 16 листопада 2019 року відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, учня 11 класу ЗОШ № 175, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України,
та Угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим від 13 лютого 2020 року,
ВСТАНОВИВ:

15.11.2019 року неповнолітній ОСОБА_7 , з 20-40 год. до 21-05 години, знаходився на футбольному майданчику, який розташований поблизу загальноосвітньої школи №145, за адресою: м.Харків, вул.Амосова 26, де побачив раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_5 , який грав на майданчику в футбол, при цьому рюкзак з майном останнього знаходився на штучній траві біля ігрового поля.
У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у середині рюкзака.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення ОСОБА_7 підійшов до рюкзаку та відкривши його, дістав мобільний телефон чорного кольору «Huawei Р Smart +4/64 GB Iris purple», який знаходився в захисному чохлі «Huawei Р Smart Plus Base case», який належав малолітньому потерпілому ОСОБА_5 та заволодів ним, поклавши собі до кишені. У цей час ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_7 відходить від його рюкзака, який лежав відкритим біля ігрового поля, та одразу підбіг до нього. ОСОБА_5 виявив відсутність у рюкзаку свого мобільного телефону чорного кольору «Huawei РSmart +4/64 GB Iris purple», який знаходився в захисному чохлі «Huawei Р Smart Plus Base case» та відразу попросив ОСОБА_7 повернути його.
ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, а також те, що таємне викрадення чужого майна було помічено власником, а саме, що за його діями спостерігає малолітній потерпілий ОСОБА_5 , з метою розпорядження чужим майном, а саме мобільним телефоном чорного кольору «Huawei Р Smart +4/64 GB Iris purple», вартістю 3 678 грн. 33 коп., який знаходився в захисному чохлі «Huawei Р Smart Plus Base case», вартістю - 98 грн. 33 коп., почав тікати від потерпілого, намагаючись спричинити матеріальну шкоду малолітньому потерпілому ОСОБА_5 на суму 3 776 грн.66 коп..
ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_7 намагається зникнути з місця вчинення злочину з його мобільним телефоном, побіг за ним та просив його зупинитися та повернути викрадене майно.
У той же час, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілим, бажаючи довести злочин до кінця, намагався втекти та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Проте, ОСОБА_7 свій злочинний намір не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що був зупинений перехожими громадянами.
Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки дії ОСОБА_9 , розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим та іншими особами і, незважаючи на це, були продовжені ним з метою відкритого заволодіння чужим майном.
Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
В судовому засіданні ОСОБА_7 ,винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, при цьому показав, що 15.11.2019 року приблизно о 21.00 годині, знаходився на футбольному майданчику, який розташований поблизу загальноосвітньої школи № 145, де побачив раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_5 , який грав на майданчику в футбол, при цьому рюкзак з майном останнього знаходився біля ігрового поля. У нього виник умисел на крадіжку майна потерпілого. Він підійшов до рюкзака потерпілого, знайшов в ньому мобільний телефон, взяв з рюкзака та поклав собі до кишені джинсів. В цей момент до рюкзака підійшов потерпілий, виявив відсутність в рюкзаку мобільного телефону, запитав у нього чи брав він мобільний телефон, на що він відповів, що не брав. Він став уходити від футбольного майданчика, а потім побіг. Потерпілий намагався його зупинити та побіг за ним, просив віддати мобільний телефон. В районі супермаркету АТБ його затримали перехожі, він впав, а мобільний телефон випав у нього з кишені. Зазначив, що він тікав, так як хотів залишити мобільний телефон собі, крім того, він злякався. У скоєному щиро каявся.

Малолітній потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 15.11.2019 року він грав в футбол на шкільному майданчику. Його рюкзак з речами лежав поруч з майданчиком. Він підійшов до свого рюкзака, коли поруч з рюкзаком стояв ОСОБА_7 .. В рюкзаку він не знайшов мобільного телефону, запитав у ОСОБА_7 чи брав він його мобільний телефон, але ОСОБА_7 сказав, що не брав та став відходити, а потім побіг. Він побіг за ним та просив віддати телефон. Потім попросив про допомогу перехожих - зупинити ОСОБА_7

Законний представник малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому подзвонили з поліції та повідомили про викрадення мобільного телефону у сина. Про обставини йому відомо зі слів сина. Мобільний телефон «Huawei» сину подарувала на День народження мати дитини його дружина. Завдані їм збитки були відшкодовані законним представником обвинуваченого. Претензій матеріального та морального характеру вони не мають, цивільний позов не заявляли, між ними та обвинуваченим відбулось примирення.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що їй подзвонили з поліції та повідомили про викрадення мобільного телефону її сином. Вона приїхала на місце, де були співробітники поліції, її син, потерпілий та його батьки. Вона стала розмовляти із батьками потерпілого про можливість відшкодування завданої шкоди, на ремонт мобільного телефону. Зазначила, що син виховується у повній родині, навчається в школі, готується із репетиторами для подальшого вступу до учбового закладу, допомагає вдома по господарству, за станом здоров`я - здоров. Також повідомила, що син, після занять в школі, став підробляти кур`єром, та суму, яку вона відшкодувала потерпілому на ремонт мобільного телефону, став їй повертати. Зазначила, що син не вживає алкогольні напої та наркотичні засоби, не схильний до вчинення правопорушень.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 ,в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, його законного представника, потерпілого та його законного представника, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого та матеріалів досудової доповіді.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 , своїми умисними діями, вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

В судовому засіданні учасники процесу обвинувачений, його захисник та законний представник, а також потерпілий та його законний представник, звернулись до суду із угодою про примирення, в якій вони оговорили питання відшкодування шкоди та міру покарання.
Судом була розглянута угода від 13 лютого 2020 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 , законним представником потерпілого - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , законним представником обвинуваченого - ОСОБА_8 , які в присутності захисника, уклали угоду про примирення, зі змістом якої сторони погодились, а саме, що ОСОБА_7 беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, законний представник неповнолітнього обвинуваченого відшкодувала завдані збитки в повному обсязі матері потерпілого в розмірі 7846,80 грн., у зв`язку із чим потерпілий та законний представник потерпілого відмовляються від подачі позову та погодились, що ОСОБА_7 повинен нести покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходу громадян.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. ст. 473, 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним (обвинуваченим).
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений, його законний представник, захисник, а також потерпілий та його законний представник просили затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, зазначив, що між ними відбулось примирення та угода не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди та просила її затвердити.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-469, 471 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
Суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не був засуджений, злочин вчинив будучи неповнолітнім, є учнем школи, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, у вільний від навчання час працює в ФОП ОСОБА_10 кур`єром, із скороченим робочим часом та має самостійний дохід, а також пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття, неповнолітній вік обвинуваченого, відшкодування шкоди.

Обтяжуючою покарання обставиною суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Згідно досудової доповіді орган пробації прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих громадян. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства - низькі.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження і призначення ОСОБА_7 , узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № 6/2828се-19 від 20.11.2019 року в розмірі 471 гривня 03 копійки.
Цивільний позов заявлено не було.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 474-476 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 , законним представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , законним представником обвинуваченого ОСОБА_8 , від 13 лютого 2020 року - затвердити.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати на загальну суму 471,03 гривень.

Речові докази: мобільний телефон чорного кольору «Huawei РSmart +4/64 GB Iris purple», який знаходився в захисному чохлі «Huawei Р Smart Plus Base case», имей1: НОМЕР_1 , имей2: 30355, коробку з під захисного скла "GLASS Global Full«Huawei Р Smart Plus Base case», коробку з під чохла на мобільний телефон «Huawei Р Smart Plus Base case», коробку з під мобільного телефону, передані на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , вважати повернутим потерпілому за належністю.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському райсуді м. Харкова копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1