Дата документу 16.01.2020 Справа № 310/3152/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/392/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/3152/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 03 квітня 2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків з ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, використовуючи кухонний ніж, який він тримав в правій руці, наніс ОСОБА_9 не менше чотирьох проникаючих поранень плевральної та черевної порожнини з ушкодженням шлунку та селезінки, та діафрагми (5, 6, 7 міжребер`я), спричинивши ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: рани в 5 міжребер`ї зліва по середньо пахвовій лінії, спрямованої зліва направо, зверху-вниз, з переду-назад, довжиною до 15 см, проникає в плевральну порожнину і черевну порожнину з пораненням діафрагми та шлунку; в 6 міжребер`ї зліва по середньо - ключичній лінії, рановий канал до 15 см зліва направо, спереду назад, зверху вниз, проникає в плевральну і черевну порожнину, з пораненням діафрагми і шлунка; в 7 міжребер`ї зліва по задньо-паховій лінії, рановий канал до 12 см зліва направо, знизу вгору, ззаду наперед, проникає в плевральну і черевну порожнину, з ушкодженням діафрагми і селезінки, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння та рану по задньо-паховій лінії у гребеня клубової кістки, рановий канал до 8 см зліва направо, ззаду наперед, зверху вниз, сліпо закінчується на крилі клубової кістки, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням виправдати. Свої вимоги мотивував тим, що суд неправильно та не в повному обсязі відобразив у вироку покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 . Крім того, суд не відобразив у вироку та не надав оцінки висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , відповідно до якого у обвинуваченого виявлено тілесні ушкодження на обличчі та голові. Також суд не надав належної оцінки тому факту, що знайдений на місці події багнет-ніж, з яким вірогідно невідомий чоловік напав на обвинуваченого та його дружину, є холодною зброєю. Наведені у сукупності обставини свідчать про те, що обвинувачений знаходився у стані необхідної оборони з огляду на раптовість нападу на нього та його дружину невідомого озброєного чоловіка, заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень та наявності загрози життю та здоров`ю обвинуваченого та його дружини, яку обвинувачений обґрунтовано сприйняв як реальну. Крім цього, суд також не надав належної оцінки тим обставинам, що: ОСОБА_9 , якому відповідно до обвинувального акта були нанесені тілесні ушкодження, відмовився подавати заяву про злочин та від надання показів, внаслідок чого не був визнаний потерпілим; клопотання про допит ОСОБА_9 в якості свідка було необґрунтовано відхилено судом; постановою від 31.10.2017 року закрито кримінальне провадження внесене за фактом вилучення металевого предмета (багет ножа) у зв`язку з відсутністю в діях невстановленої особи злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК; на виданому ОСОБА_7 кухонному ножі, яким він захищався від нападника, та міг завдати йому тілесних ушкоджень, слідів крові ОСОБА_9 не знайдено. Враховуючи зазначені обставини обвинувачення в частині заподіяння тілесних ушкоджень саме ОСОБА_9 викликає сумнів, ґрунтується на припущеннях та не доведено поза розумним сумнівом.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок у даній справі зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 послідовно стверджував про те, що 03.04.2017 року невстановлена особа, якою міг бути і ОСОБА_9 , напала на нього та його дружину ОСОБА_11 , заподіявши при цьому йому тілесні ушкодження. В результаті даних обставин він був вимушений захищати себе та свою дружину із застосуванням наявного у нього ножа. Саме в результаті таких його дій напад на нього та його дружину було припинено, нападник залишив місце вчинення злочину, позбавившись при цьому знаряддя нападу у виді багнет-ножа, який було виявлено та вилучено співробітниками поліції під час проведення огляду місця події.

Такі пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 були підтвердженні поясненнями свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем нападу невідомої особи на обвинуваченого і його дружину та в судовому засіданні пояснив, що 03.04.2017 року після 20 години він знаходився вдома на кухні на третьому поверсі буд. АДРЕСА_2 . Побачив у вікно, як по дорозі йшли чи стояли дві людини. З проходу між другим та третім під`їздом до них вискочив якийсь чоловік та почалася потасовка. Він почув голос ОСОБА_12 , побачив як той впав, над ним нахилилась його дружина, потім піднявся. Знову почалася потасовка, після чого той чоловік втік. У ОСОБА_12 була опухла ліва частина обличчя та текла кров. ОСОБА_13 та його дружина викликали швидку та поліцію.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення огляду місця події 03.04.2017 року на місці злочину було виявлено та вилучено багнет-ніж.

Разом з тим, в порушення вимог ст.ст.370, 374 КПК суд першої інстанції даним обставинам жодної оцінки не надав та у вироку не навів будь-яких мотивів на спростування заперечень обвинуваченого ОСОБА_7 , наведених ним на свій захист.

Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції допустив істотну неповноту судового розгляду, оскільки ним не було з`ясовано та досліджено обставини, які можуть мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Оскільки зазначені вище обставини взагалі не були предметом дослідження та аналізу суду першої інстанції, будь-якого рішення судом в цій частині не приймалося, то апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку рішенню суду в цій частині, а так само спростувати або погодитися із доводами апеляційної скарги сторони захисту.

За таких обставин вирок районного суду не можна визнати законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим, він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції. Під час нового розгляду суду належить ретельно перевірити доводи сторони захисту та з урахуванням усіх обставин кримінального провадження прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4