ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1251/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 953/8870/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000645 від 03.06.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000645 від 03.06.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України.
Відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27) на 60 днів до 01 серпня 2020 року, включно, без визначення застави.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , як захисник підозрюваного ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування відносно тримання під вартою відмовити, застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, винесеної з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що встановлені стороною обвинувачення фактичні обставини та сформульоване у такий спосіб повідомлення про підозру само по собі не містить достатніх даних про наявність ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України, за якою кваліфіковані вказані дії ОСОБА_10 і це не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який міститься в практиці Європейського суду з прав людини, а тому підозру вважає необґрунтованою. Посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначив, що показання потерпілих є сумнівними, оскільки працівники УСБУ в Харківській області є зацікавленими у визнанні дій ОСОБА_10 та інших протиправними та злочинними у зв`язку із тим, що оскільки вони знаходились там в робочий час та не виконували безпосередньо свої обов`язки, то їх дії мають ознаки корупційних. Слідчим не перевірено, чи виконували працівники СБУ взагалі будь-які службові обов`язки, підстави їх знаходження на ділянці відкритої місцевості біля будинку 1 в с. Сорокове Краснокутського району Харківської області. З урахуванням суперечливості та непослідовності показань потерпілих є очевидною необхідність підтвердити їх показання доказами з інших джерел. Проте, такі докази стороною обвинувачення не зібрані та під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не представлені. Навпаки, показання ОСОБА_10 є послідовними та правдивими, підтверджуються показаннями інших підозрюваних та й показаннями працівників поліції та відеозаписом, який долучений до справи. Однак всі ці докази не беруться до уваги при проведенні досудового розслідування.
Посилаючись на ст.178 КПК України, зазначив, що підозрюваний одружений, має 4 неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів, є фізичною особою - підприємцем, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Вказав, що ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, перераховані але не доведені. Посилання слідчого на те, що підозрюваний може впливати на свідків, у зв`язку з наданими їх допитами, вважає неспроможними, оскільки надання матеріалів справи вважає обов`язком слідчого. Доказів такого впливу на свідків не надано. Оскільки будь-які речі чи документи, які мають значення по справі, вилучені, то ризик їх спотворення, знищення відсутній. Переховуватись від слідства та суду підозрюваний не намагався, оскільки самостійно викликав працівників поліції, впродовж тривалого часу знаходився на місці та не намагався зникнути. Окрім цього підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки. Посилання на значну кількість нібито кримінальних проваджень взагалі вважає такими, що не про що не свідчать, повідомлення про підозру нікому не повідомлено, розслідуються тривалий час та в одне провадження не об`єднані. Обрання підозрюваному запобіжного заходу без визначення застави на підставі лише тяжкості кримінального правопорушення та того, що підозрюваний не працює, спростовується довідкою про реєстрацію ФОП і не є тим аргументом, який потребує уваги, оскільки вважає, що ч. 4 ст. 183 КПК України зазначає виключні підстави та обставини, на підставі яких суд має право не визначити розмір застави, серед яких відсутні тяжкість кримінального правопорушення та майновий стан підозрюваного. Вважає відсутніми підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а слідчий суддя взагалі не надав оцінки наданим стороною захисту доводам.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, захисників, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № №0000645 від 03.06.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України.
03.06.2020 року о 20.40 год. ОСОБА_10 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а 04.06.2020 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України.
04.06.2020 року ст. слідчий поліції ОСОБА_11 звернулася до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 . В обґрунтування клопотання слідчий посилалась на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тяжкість кримінального правопорушення. Зазначила, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні погрози або насильства щодо працівника правоохоронного органу, тобто погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та, передбаченого ст. 348 КК України злочину, а саме посяганні на життя працівника правоохоронного органу, тобто замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Зазначила, що наявність ризиків обґрунтовується тим, що на даний час провина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується у тому числі і показаннями свідків і потерпілих, доступ до протоколів допиту яких надано підозрюваному, а тому, перебуваючи на свободі, він має можливість впливати на них, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_10 , усвідомлюючи скоєння ним особливо тяжкого злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від слідства та суду.
Враховуючи, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення, є підстави вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Зважаючи на те, що підозрюваний відмовився давати свідчення та підписувати будь-які процесуальні документи, що свідчить про небажання сприяти органам досудового розслідування у встановленні об`єктивної істини, вказує на завзятість його злочинних намірів і схильність до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, що в свою чергу підтверджується значною кількістю кримінальних проваджень, розпочатих за зверненнями громадян щодо протиправних дій представників Громадської організації «Потон», у тому числі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, а також враховуючи суспільну небезпеку злочину, що полягає у свідомому застосуванні зброї відносно людей, вважала, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року вказане клопотання старшого слідчого задоволено та обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27) на 60 днів до 01 серпня 2020 року, включно, без визначення застави.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України, оскільки вона підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду і вважав встановленими ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Колегія суддів також приймає до уваги пояснення підозрюваного в апеляційному суді, в яких він зазначив, що стріляв першим, а в його бік ніяких пострілів не лунало.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі. Враховуючи суспільну небезпеку протиправних дій підозрюваного, що полягає у свідомому застосуванні зброї відносно людей, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що не виключає можливість підозрюваним вчинити інший злочин, враховуючи обставини даного кримінального провадження.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги захисника з приводу не доведення провини ОСОБА_10 та необґрунтованості підозри ОСОБА_10 з підстав відсутності відомостей щодо умисності дій підозрюваного, а також сумніви з приводу суперечливих показань потерпілих, які свідчать про неналежність та недопустимість доказів на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки такі питання підлягають оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. На теперішній стадії процесу суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту. Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.
Твердження в апеляційній скарзі захисника щодо наявності у підозрюваного чотирьох неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій. Наявність у підозрюваного постійного місця проживання та той факт, що підозрюваний займається підприємницькою діяльністю не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Посилання захисників на врахування слідчим суддею тяжкості кримінального правопорушення та майнового стану підозрюваного, як на підставу відмови слідчим суддею застосувати відносно підозрюваного застави, спростовуються висновками, викладеними в ухвалі слідчого судді, оскільки слідчим суддею не застосовано відносно підозрюваного заставу на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, при врахуванні підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, а саме тому, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства. Це і стало підставою для неможливості обрання відносно підозрюваного застави, а наявність довідки про реєстрацію ФОП не спростовує вказаної підстави, а лише може бути врахована серед інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 171 КПК України та можливістю підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також можливістю знищити, спотворити будь-які документи чи речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можливістю підозрюваного впливати на потерпілих та свідків, які до цього часу не допитані або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків на цій стадії процесу.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п.1, 418, 419, 422,423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді