Справа №639/2365/20
Провадження №1-в/639/310/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого:

- 11.11.2015 року Старобільським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 30.05.2019 року Луганським апеляційним судом за ч. 1 ст. 389 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 4 місяці 18 днів,

про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив застосувати до нього вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році».

Представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 відніс вирішення даного клопотання на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки засуджений ОСОБА_5 не є суб`єктом та не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом засуджений не відбув половини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до таких висновків.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України:
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11.11.2015 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, який є тяжким умисним злочином, та на теперішній час він відбуває покарання з урахуванням цього вироку суду, тому засуджений не підпадає під дію статей 1, 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно з вимогами ст. 4 Закон України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до матеріалів особової справи, 28.11.2018 року ОСОБА_5 був фактично затриманим на підставі вироку Новопсковського районного суду Луганської області від 28.11.2018 року, тобто тобто на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році (станом на 07.09.2017 року), засуджений не відбував покарання у виді позбавлення волі та ним не було відбуто половини призначеного строку основного покарання.

Таким чином, правових підстав для застосування амністії до засудженого ОСОБА_5 під час судового розгляду не встановлено, він не є суб`єктом та не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому клопотання засудженого про застосування амністії є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIIІ від 22.12.2016 року, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 від 10.04.2020 року про застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1