ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа № 477/555/20
Провадження №1-кп/477/165/20
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу

27 травня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в м. Миколаєві у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу та клопотання захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001094 та №0000666 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 345 КК України,

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 345 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебувають об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001094 та №0000666, відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 122, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 345 КК України та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною 4 статті 296, частиною 2 статті 345 КК України.
У підготовчому судовому засіданні надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченим дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім цього, від захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.
У підготовче судове засідання 20 травня 2020 року не з`явились потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , однак про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у підготовче судове засідання не з`явились, відомості про вручення їм повідомлень про дату, час і місце судового засідання відсутні.

Згідно частини другої статті 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Глава 27 «Підготовче провадження» КПК України не містить положень щодо дій суду в разі неявки будь-якого учасника справи, визначеного в частині другій статті 314 КПК України.
Наслідки неявки таких учасників відображені в Главі 28 «Судовий розгляд» (статті 323-325 КПК України).
Згідно частини першої статті 324 КПК України якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор або захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду.
У разі неприбуття у судове засідання за викликом потерпілого, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду (частина перша статті 325 КПК України).
Отже, за відсутністю учасників судового провадження, які не з`явилися, проведення підготовчого судового засідання є неможливим.
Разом з цим, системний аналіз приписів Розділу ІV «Судове провадження у першій інстанції» КПК України через призму загальних засад кримінального провадження вказує на наявність обов`язку суду вирішувати питання, пов`язані з запобіжними заходами, раніше обраними обвинуваченим, у тому числі щодо доцільності продовження тримання під вартою.
Відповідно до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.

Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Виходячи з комплексного підходу до положень КПК України (у тому числі, статті 5, 28, 53, 113 КПК України) процесуальною дією є подання прокурором клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу та його розгляд судом, а процесуальним рішенням судове рішення, прийняте за результатами розгляду такого клопотання.
При цьому, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки без невиправданої затримки.
На думку суду, зволікання в проведенні такої процесуальної дії як розгляд клопотання прокурора від 20 травня 2020 року про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які тримаються під вартою, та клопотання захисників про зміну такого виду запобіжного заходу здатне викликати негативні наслідки для судового провадження, що може призвести до порушення прав, свобод чи законних інтересів обвинувачених та потерпілих, а також поставити під сумнів довіру суспільства до судової гілки влади.
Ураховуючи зазначене, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, якою розгляд клопотань про продовження раніше обраного запобіжного заходу та зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано як окрему процесуальну дію.
У підготовчому судовому засіданні 20 травня 2020 року оголошено перерву до 27 травня 2020 року в розгляді клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу та клопотання про зміну такого запобіжного заходу.
Клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обґрунтовано тим, що обвинувачені обґрунтовано підозрюються у вчиненні інкримінованих їм злочинів, які за ступенем тяжкості є тяжкими злочинами, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено їм, у разі визнання винуватими в інкримінованих злочинах, можуть переховуватися від суду, незаконно вплинути на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Зазначив, що наявні ризики, які передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходу, а обвинувачений ОСОБА_7 є також раніше судимим за корисливі злочини. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, в той час, як відносно нього в Жовтневому районному суді Миколаївської області перебував на розгляді обвинувальний акт за частиною 2 статті 186 та частиною 3 статті 185 КК України.
Клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою та домашній арешт у нічний час доби, обґрунтовано тим, що обвинувачені по даному кримінальному провадженню тримаються під вартою більше 2 років і 6 місяців, при цьому, за загально практикою Європейського суду з прав людини тримання під вартою не має перетворюватися на відбуття покарання, оскільки такий стан речей підриватиме принцип презумпції невинуватості відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Обвинувачені за місцем проживання характеризується позитивно, мають стійкі соціальні зв`язки та постійно проживали разом з батьками. Крім цього, ризики істотно змінилися та дають підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим та просив його задовольнити, а у задоволенні клопотань адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просив відмовити, оскільки вказані клопотання не обґрунтовані, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Потерпілий ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та наполягав на продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що на нього особисто обвинувачені не зможуть вплинути, але обвинувачені до затримання вчиняли неправомірні дії бійки, створювали конфліктні ситуації, грабежі, погрожували розправою мешканцям смт. Первомайське Вітовського району Миколаївської області. Саме через це, 67 місцевих мешканців через нього надали клопотання не змінювати обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Також, вказав на невідповідність наданої характеристики стосовно обвинувачених, оскільки один із її підписантів, а саме ОСОБА_21 , підписався й у клопотанні про недоцільність зміни запобіжного заходу обвинуваченим.
Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора просили відмовити та задовольнити їх клопотання про зміну запобіжного заходу, яке підтримали з підстав, що викладені ними письмово.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання своїх захисників підтримали та просили застосувати до них більш м`який вид запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту. Проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували.
Ураховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд, на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.
Заслухавши думки учасників судового провадження, показання свідка ОСОБА_22 , який допитаний судом у межах клопотання про зміну запобіжного заходу, перевіривши надані матеріали клопотань прокурора та захисників, дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд установив наступне.

Ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 була обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Указаний запобіжний захід неодноразово був продовжений, у тому числі до 06 квітня 2020 року ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 червня 2020 року включно.
Підставою для обрання такого виду запобіжного заходу та продовження його дії стали негативні характеризуючи дані про особу обвинувачених, відсутність в них офіційного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, можливість переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку прокурора, станом на день розгляду клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою, ризики, які були підставою для обрання такого виду запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та судового розгляду не відпали та продовжують існувати.
Суд не може в повній мірі погодитись з вказаною позицією прокурора з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.
Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.
Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наявність ризику у виді впливу на потерпілих, свідків, оскільки обвинувачені обізнані про місця їх проживання, в достатній мірі належними та допустимими доказами не підтверджений.
На думку потерпілого ОСОБА_10 , обвинувачені не зможуть на нього впливати, а тому зазначений ризик судом виключається стосовно цього потерпілого. Дін щодо тиску на інших потерпілих відсутні. Більш того, вони взагалі не з`являються у судові засідання, що свідчить про незацікавленість в кримінальному провадженні, в тому числі й щодо запобіжного заходу.
Суд не приймає до уваги клопотання подане потерпілим ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні мешканців смт. Первомайське Вітовського району Миколаївської області.
Так, клопотання не містить будь-якої дати його складання (підписання), тому у суду виникає сумнів у часовому проміжку складання такого клопотання. Оскільки кримінальне провадження вже тривалий час перебуває на стадії судового розгляду (з урахуванням повернення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції судом апеляційної інстанції), однозначно встановити коли саме було складено таке клопотання мешканцями селища та кому воно адресовано не можливо.
Підписи осіб у клопотанні не засвідчені у встановленому порядку, а запис секретаря виконкому селищної ради ОСОБА_23 , що особи, які підписали даний документ є дійсно жителями смт. Первомайське не є засвідченням справжності підписів цих осіб, які повинні бути засвідчені секретарем виконкому у нотаріальному порядку.
Крім цього, у клопотанні міститься перелік 67 осіб із зазначенням, у деяких випадках, лише прізвища або прізвища з ініціалами та підписом такої особи, що унеможливлює особистісну ідентифікацію.
Відомостей про переховування обвинувачених від суду та слідства матеріали справи не містять.
На думку суду обставини, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є такими, що станом на час судового розгляду кримінального провадження частково зменшилися.
У ході судового розгляду суд установив наявність підстав для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки зазначений запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Так, допитаний у підготовчому судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_22 зазначив, що він є власником житлового будинку в якому мешкає сім`я ОСОБА_24 , яким він близько 10 років назад фактично продав указаний будинок. Не заперечував щодо проживання обвинувачених у зазначеному будинку по АДРЕСА_1 під час домашнього арешту, у разі його встановлення.
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають адресу постійного проживання в АДРЕСА_1 , проживали до затримання в зазначеному будинку разом з матір`ю, батьком та братом та мають стійкі соціальні зв`язки.
Обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначені дані про особу обвинувачених свідчать про зменшення ризиків.
У відповідності до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до частини першої статті 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.
Зазначені запобіжні заходи є альтернативними відносно один до одного.
Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною п`ятою статті 181 КПК України передбачено право працівників органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (стаття 195 КПК України).
Суд уважає застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, при цьому вважає встановити його цілодобово, зобов`язавши обвинувачених носити електронний засіб контролю, що не виключає застосування більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у разі порушення обвинуваченими будь-якого зобов`язання, що встановлено цією ухвалою.
Позиція сторони захисту про необхідність застосувати обвинуваченим запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби є неприйнятною, оскільки перебування обвинувачених в денний час доби поза місцем виконання запобіжного заходу може негативно вплинути на судовий розгляд через можливе спілкування обвинувачених зі свідками та потерпілими.
Ураховуючи викладене, клопотання сторін кримінального провадження підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 177, 181, 194, 196, 314, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу та клопотання захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю та заборонити останньому залишати цілодобово житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю та заборонити останньому залишати цілодобово житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 :

за першою вимогою суду прибувати до Жовтневого районного суду Миколаївської області;

утриматися від спілкування з потерпілими та свідками;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали 60 днів, яка діє з 27 травня 2020 року до 25 липня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга може бути поданою через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали оголошено 28 травня 2020 року о 15 годині 30 хвилин.

СУДДЯ ОСОБА_26