Номер провадження: 11-кп/813/1338/20
Номер справи місцевого суду: 522/2120/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 березня 2020 року про продовження їм строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0008145 від 15 грудня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року, під час судового розгляду кримінального провадження по суті, обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 04 травня 2020 року включно.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачені подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просив змінити ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього будь-який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що тяжкість злочинів, які йому інкримінують не може слугувати єдиною підставою для утримання його під вартою.

Ризики, на які посилається прокурор не обґрунтовані та є лише припущенням прокурора, оскільки ОСОБА_10 є неповнолітньою особою, проживає разом зі своєю сім`єю в м. Одесі, раніше він ніколи не притягався до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_10 зазначив, що не має наміру переховуватись від суду та здійснювати вплив на учасників кримінального провадження. Наголосив, що за час перебування під вартою

переосмислив свою поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурором не було доведено існування будь-яких ризиків, які б обґрунтовували необхідність утримувати його під вартою до ухвалення вироку у кримінальному провадженні.

Зазначив, що раніше він не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та джерела доходу, а отже у нього наявні міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений наголосив, що не має наміру переховуватись від суду, або будь-яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі також просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що не має наміру переховуватись від суду, оскільки у нього наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема він раніше він не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та джерела доходу.

Обвинувачені ОСОБА_9 зазначив, що прокурор не довів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що перебуваючи на свободі він може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал суду першої інстанції щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Приморським районним судом м.Одеси проводиться судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0008145 від 15 грудня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.187; ч.2 ст.289 КК України, відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому на даному етапі кримінального провадження питання щодо обґрунтованості обвинувачення, оцінки доказів та встановлення вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не зменшилися, і на сьогоднішній день жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких злочинів, в тому числі за ч.2 ст.187 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у разі доведеності їх вини, існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім цього, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в тому числі, є запобігання спробам обвинувачених незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні судом першої інстанції не допитані всі потерпілі та свідки, що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на потерпілих та свідків, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочини, які їм інкримінується у цьому кримінальному провадженні під час застосування до них запобіжного заходу у виді домашнього арешту у іншому кримінальному провадженні.

Зазначена обставина спростовує доводи обвинувачених про те, що інші більш м`які запобіжні заходи забезпечать їх належну поведінку під час судового розгляду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є ризик вчинення обвинуваченими іншого корисливого злочину.

Вищенаведене в сукупності з тим фактом, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких злочинів проти власності, характеризує їх, як осіб схильних до вчинення корисливих злочинів.

Також, суд першої інстанції вірно врахував обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є неповнолітніми особами, вчинили ряд корисливих злочинів, не мають джерела доходів, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції під час розгляду питання про продовження ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку тримання під вартою врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особи обвинувачених, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відсутність підстав для застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

При цьому, враховуючи те, що злочин було вчинено із застосуванням насильства, суд першої інстанції, керуючись положеннями п.1) ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 березня 2020 року, якою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 04 травня 2020 року включно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0008145 від 15 грудня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, - залишити без мін.

Рекомендувати суду першої інстанції вжити необхідних заходів щодо розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0008145 в розумні строки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3