Справа № 465/5380/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/439/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25 березня 2020 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.03.2020 року обвинуваченому за ч.2 ст.187 КК України ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 23.05.2020 року включно та без визначення застави.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.03.2020 року обвинуваченому за ч.2 ст.187 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 23.05.2020 року включно та без визначення застави.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник зазначає те, що суд першої інстанції необґрунтовано продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, та не враховано того, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю інвалідом ІІІ групи, планує створити сім`ю та має малолітню доньку, за час перебування в ізоляторі погіршився стан його здоров`я. Також захисник зазначає, що є всі підстави перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на ч.2 ст.296 КК України, оскільки пред`явлена підозра за ч.2 ст.187 КК України є необґрунтована.

Таким чином, на переконання захисника ОСОБА_8 , застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що досудовим розслідуванням не доведена обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, судом в оскаржуваній ухвалі не надано оцінки запереченням сторони захисту з приводу клопотання про продовження строку тримання під вартою, прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Таким чином, на переконання захисника ОСОБА_6 , застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисники та обвинувачені підтримали подані апеляційні скарги з мотивів, наведених в апеляційних скаргах, натомість прокурор заперечив проти поданих апеляційних скарг вважає ухвали суду обґрунтованими та законними.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Міра покарання, за інкриміновані обвинуваченим злочини становить від семи до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого суду, що у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували при обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченій, які не відпали і не зменшилися. Зокрема, обвинувачені може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованого їм кримінального правопорушення, яке віднесені до тяжкого злочину та дані про особи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти власності особи із застосуванням насильства, є раніше судимими особами, які обоє обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку.
З викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ..
Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах захисників мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 та керуючись ст.ст.177, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25 березня 2020 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: