Справа № 382/60/20
Провадження № 1-кп/359/514/2020
У Х В А Л А

12 травня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.125, ч.1 ст.129, ч.4 ст.296, ст. 348, ч. 2 ст.146 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

В порядку статті 315 КПК України судом проведено підготовку до судового розгляду. На виконання вимог ст.. 384 КПК України судом роз`яснено обвинуваченому право на суд присяжних, проте від обвинуваченого не надійшло клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вказав, що під час досудового розслідування до нього застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування необхідності застосування цього ж запобіжного заходу під час судового провадження у клопотанні та в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих та вчинення кримінального правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора, зазначили про відсутність з боку обвинуваченого будь-якого незаконного впливу на них.

В свою чергу, обвинувачений, захисник та потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заперечили щодо застосування найтяжкого запобіжного заходу, просили обрати цілодобовий домашній арешт. На думку захисника, ризики незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення обвинуваченого нового кримінального правопорушення прокурором взагалі не доведено. Як стверджує захисник, не підтвердженим належними доказами і доводами є ризик ймовірного переховування обвинуваченого від суду. Захисник вважає підозру (обвинувачення) за ст. 348 КК України, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, необґрунтованою, такою, що не підтвердиться в ході судового розгляду. З приводу доводів прокурора щодо втечі обвинуваченого одразу ж після подій, що мали місце в грудні 2019р. до Полтавської області, його розшуку та затримання, обвинувачений відмовився що-небудь пояснити.

Розглянувши клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.
Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Яготинського районного суду Київської області від 12.03.2020р. до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.05.2020 року. У зв`язку із закінченням шістдесятиденного строку тримання під вартою під час підготовчого судового засідання ОСОБА_6 було негайно звільнено з-під варти в залі суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч 3. ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ст. 348 КК України передбачає довічне позбавлення волі, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст.. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 12.05.2020 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, серед яких особливо тяжкий злочин (ст.. 348 КК України) за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, а саме: у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України); у заподіянні легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України); у незаконному позбавленні волі людини (ч. 2 ст. 146 КК України); у вчинені погрози вбивством (ч. 1 ст. 129 КК України); у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганства), із застосуванням вогнепальної зброї (ч. 4 ст. 296 КК України), а також у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (ст. 348 КК України).

Санкція ст.. 348 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі. З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 проживає в м. Яготин, за місцем проживання характеризується негативно, від сусідів неодноразово надходили скарги щодо його поведінки, він страждає на розлад особистості по емоційному нестійкому типу (психопатію), раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України. Співмешканка ОСОБА_11 , яка є потерплою у даному провадженні, підтвердила, що разом із ОСОБА_6 спільно проживають та виховують неповнолітню дитину. Відомості про офіційне працевлаштування обвинуваченого відсутні, проте в суді обвинувачений пояснив, що тривалий час займається фермерським, розводить тварин. З приводу доводів прокурора щодо зникнення обвинуваченого з місця постійного проживання після вчинення дій, які йому інкримінуються, його розшуку та затримання на території Полтавської області обвинувачений відмовився що-небудь пояснити. Колегія суддів вважає, що усі вищевказані обставини в сукупності свідчать про схильність ОСОБА_6 до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_6 може вчинити в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризику незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_11 , хоча наведені ризики є мінімальними. Водночас, ризик незаконного впливу на свідків прокурором взагалі не доведений. Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на початку судового провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків. На думку суду, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявні ризики, в тому числі ризику незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_13 з якою спільно проживає та вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Про обрання відносно нього особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_6 особистого зобов`язання не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявність ризиків, не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування на початку судового провадження до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. 176-178, 183, 194-197, 314-316 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.125, ч.1 ст.129, ч.4 ст.296, ст. 348, ч. 2 ст.146 КК України.

Судовий розгляд буде проведено 02.06.2020р. об 15.00 год. у відкритому судовому засіданні Бориспільським міськрайонним судом Київської області у складі колегії суддів: головуючий - суддя ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області за адресою м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 72.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взяти негайно під варту в залі судового засідання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 08 липня 2020 року.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.05.2020 р.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3