Провадження № 1-кп/369/109/20
В И Р О К
іменем України
03.03.20 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005635за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новооріхівка Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, який має повну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.02.2015 року за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 (один) рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

встановив:

10.09.2017 року близько 18.20 ОСОБА_4 , перебуваючи в парку біля пам`ятника загиблим воїнам, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Центральна, 79-а, тобто в місці, призначеному для вшанування пам`яті загиблих воїнів, діючи з особливою зухвалістю, маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, підійшов до огорожі, яка входить до комплексу пам`ятника загиблим воїнам, та почав зривати елементи цегляних стовпців, руйнуючи при цьому їх кладку.

Під час вчинення вказаних дій до ОСОБА_4 підійшли пересічні громадяни, яких обурила така хуліганська поведінка, та зробили йому зауваження.

Однак, ОСОБА_4 , не зважаючи на вказані зауваження, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, з хуліганських мотивів, проявляючи нахабство в присутні вказаних громадян, виражаючись у їх бік нецензурною лайкою та погрожуючи їм фізичною розправою, продовжив пошкодження огорожі та припинив свої хуліганській дії лише, коли побачив працівників поліції, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та заподіяв матеріальної шкоди в розмірі 1471,09 грн. Святопетрівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, на балансі якої перебуває вказаний комплекс.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав та суду повідомив, що він перебував добровольцем в АТО, отримав поранення, після виходу з госпіталю відсвяткував з товаришами своє видужання, ввечері 10.09.2017 року був на підпитку, посварився з перехожими, пошкодив огорожу пам`ятника, за що дуже шкодує, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що він не прибував за викликом, оскільки був на військовій службі.

Представник потерпілого Святопетрівської сільради Києво-Святошинського району Київської області до суду не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за вказаною статтею як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 1 ст. 296 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у щирому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу в межах санкції вказаної статті, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення, перевиховання, а також недопущення злочинів у майбутньому.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, під час судового розгляду запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок від 03.02.2015 року Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від за ч. 2 ст. 389 КК України виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1