ЄУН 174/36/20
н/п 1-кп/174/ 32 /2020
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
29 січня 2020 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4
захисника- ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с.Дубово Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, освіта повна загальна середня, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
20 січня 2020 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт від 13 січня 2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 09 листопада 2019 року приблизно о 21 годині 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1.88%) та керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.09.2003 належить ОСОБА_8 , в темний час доби здійснював рух по сухому покриттю проїзної частини дороги вул. Промислової, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, у м.Вільногірськ Дніпропетровської області, з боку вул.Гагаріна у напрямку вул.Привокзальної, при цьому на передньому пасажирському місці у якості пасажира перебувала ОСОБА_9 . Під час руху по проїзній частині дороги вул. Промислової м.Вільногірськ Дніпропетровської області, водій ОСОБА_6 не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, маючи змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, минаючи лівостороннє заокруглення проїзної частини дороги вул.Промислової, яке малося за напрямком його руху, при цьому слідуючи зі швидкістю не менш як 73-76 км/год., яка перевищує дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги населеного пункту м. Вільногірськ, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який приблизно о 21 год. 20 хв. 09 листопада 2019 року, поблизу будівлі № 22 по вул. Промисловій м.Вільногірськ, в стані бокового заносу, перетнувши зустрічну смугу руху, виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч відносно напрямку його руху, де правою боковою частиною здійснив наїзд на задню частину автомобіля марки «IVECO 3510», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у нерухомому стані за межами проїзної частини дороги вул. Промислової.
Після наїзду на автомобіль «IVECO 3510»водій ОСОБА_6 покинув місце пригоди.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 12.4, 12.9. б), а також п. 12.1. Правил дорожнього руху України .
Невиконання водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тяжкі тілесні ушкодження , які знаходяться у прямому причинному зв`язку з причиною смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 21 год. 20 хв. на передньому пасажирському місці автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу будівлі № 22 по вул. Промисловій м. Вільногірськ Дніпропетровської області.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, або без такого, а тому підозрюваний усвідомлює, що суд може обрати найсуворішу міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.286 КК України, що може свідчити про можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду. Про наявність даного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить також те, що водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та скоївши дорожньо-транспортну пригоду, відразу ж місце дорожньо-транспортної пригоди покинув. Також підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки вони фактично своїми показаннями, а експерти висновками експертиз, окрім іншого, доводять, а експерти доводитимуть, вину ОСОБА_6 . Також загибла ОСОБА_9 зі своєю родиною проживала у тому ж багатоквартирному будинку, що й підозрюваний ОСОБА_6 , що свідчить про можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілих. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_5 заперечує проти клопотання прокурора та просить обрати відносно обвинуваченого менш суворий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, мотивуючи тим, що ризики, зазначені прокурором, ним не доведено, з місця події обвинувачений не зникав, що підтверджує свідок ОСОБА_10 , обвинувачений під час події ДТП також отримав тяжкі тілесні ушкодження, у грудні 2019 р. перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі і потребує подальшого лікування, яке в умовах УВП йому не надається, на її неодноразові запити з цього приводу відповідей нею не отримано.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника, також просить обрати відносно нього менш суворий запобіжний захід, пояснив, що на даний час потребує лікування у зв`язку з отриманими при події ДТП травмами, однак в умовах УВП йому такого лікування не надається, лише отримує болезаспокійливі препарати.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що не заперечує проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий у разі потреби у лікуванні та неможливості його проходження в умовах слідчого ізолятору, але якщо така можливість є, наполягає на утриманні обвинуваченого під вартою.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що забирав ОСОБА_6 з місця події ДТП, він був без свідомості, прийшов в себе, коли він його привіз додому. До лікарні не поїхав, бо ОСОБА_6 не любить лікарів, а його дружина за фахом медик.
Вислухавши сторони, свідка, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України 10.11.2019 року в 00.40 год. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2019 р. відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.01.2020 р., який продовжено тим самим судом до 29 січня 2020 року.
Підставою для обрання та продовження вказаного запобіжного заходу слідчим суддею слугувала наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та наявність доведеного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його винуватості, а також на те, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, залишив місце ДТП відразу після цієї події.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Таким чином,враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину при обтяжуючих покарання обставинах, за який законом передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі та зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його винуватості, суд дійшов висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшився, судовий розгляд справи не розпочато, і запобігти вказаному ризику застосуванням до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів, про що просить сторона захисту, неможливо, тому зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод (п.35 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції від 26.06.1991 р.), строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою слід продовжити, задовольнивши клопотання прокурора в цій частині.
Разом з тим, інші ризики, зазначені прокурором у клопотанні, суд вважає недоведеними, оскільки будь-яких об`єктивних даних на їх підтвердження прокурором не надано і ці ризики не були підставою для обрання та продовження обвинуваченому вказаного запобіжного заходу при вирішенні цього питання слідчим суддею на досудовому слідстві.
Також, суд враховує надані стороною захисту документи щодо отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та потреби у подальшому лікуванні, однак будь-яких доказів того, що це лікування неможливо провести в умовах установи попереднього ув`язнення, стороною захисту не надано, хоча відповідно до вимог ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження обов`язок подання суду доказів обставин, на які вони посилаються, покладається саме на сторони кримінального провадження.
Разом з тим, враховуючи надані захисником документи щодо її неодноразового звернення із запитами до адміністрації УВП № 4 з питань потреби обвинуваченого ОСОБА_6 у подальшому лікуванні, госпіталізації до закладів охорони здоров`я та ненадання на них відповідей, а також відсутності як у сторони захисту, так і сторони обвинувачення даних про виконання адміністрацією вказаної установи вимог ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2020 р. в частині проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 на предмет можливості його перебування під вартою та надання йому належної медичної допомоги, суд вважає за необхідне зобов`язати адміністрацію УВП № 4 надати вказану інформацію.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою слід продовжити на 40 днів, що буде достатнім для забезпечення потреб даного кримінального провадження та отримання вищевказаної інформації.
Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинив загибель людини, суд, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає заставу у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 184, 193, 194, 197, 199, 314-316 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора - задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на строк 40 днів, тобто до 08 березня 2020 року включно.
В решті вимог - відмовити.
Зобов`язати адміністрацію ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 та повідомити суд щодо можливості перебування останнього за станом здоров`я під вартою, потреби та можливості надання йому належної медичної допомоги в умовах установи.
Строк дії ухвали - до 08 березня 2020 р. включно.
На ухвалу на протязі 7 днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.
Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1