Справа № 688/1012/17
Провадження № 1-кп/675/4/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізяслав матеріали

кримінального провадження №00000192 від 24 листопада 2016 року по

обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Бельци Республіки Молдова, з освітою середньою, не одруженого,

не працюючого, на утриманні двоє малолітніх дітей, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не

судимого в порядку ст. 89 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кошів Тетїївського району Київської області, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. З ст. 146, п.п. З, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23 листопада 2016 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи в будинку вітчима ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , що в АДРЕСА_2 , спільно вживали алкогольні напої. При цьому ОСОБА_13 повідомив присутнім про факт зникнення свого велосипеда, що сталося напередодні, та висловив свою підозру про те, що велосипед з його двору міг забрати ОСОБА_14 , який 22.11.2016 року приходив до нього додому із ОСОБА_9 .

Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 близько 23 год. на автомобілі таксі поїхали в с. Улашанівка Славутського району, де проживають. Приїхавши у село, ОСОБА_12 пішов додому, а ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 з метою вияснення обставин зникнення велосипеда пішли до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 .

В будинку на той час знаходилися ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , зайшовши в будинок, сіли до столу і продовжили з ними розпивати алкогольні напої. Між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 виникла суперечка з приводу зниклого велосипеда і ОСОБА_10 ногою наніс удар для ОСОБА_14 в голову, від чого той впав із стула.

Після цього потерпілого ОСОБА_14 2-3 рази долонями рук вдарив ОСОБА_11 і після цього ОСОБА_11 пішов спати, а ОСОБА_10 став з`ясовувати із ОСОБА_14 обставини зникнення у Шатківського велосипеда. ОСОБА_9 з метою переконання ОСОБА_10 у своїй непричетності до крадіжки велосипеда, в свою чергу, також почав наносити потерпілому ОСОБА_14 спільно із ОСОБА_10 удари кулаками рук по ногам, голову та тулубу.

В подальшому ОСОБА_9 , діючи з єдиним злочинним умислом за попередньою змовою з ОСОБА_10 , направленим на умисне заподіяння сильного фізичного болю та фізичного і морального страждання шляхом нанесення побоїв потерпілому ОСОБА_14 , подавляючи волю потерпілого до опору, накинув на шию потерпілого ланцюг, зав`язав його на вузол, до ланцюга прив`язав пояс від пальто, яке належало його співмешканці. При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдавали удари для потерпілого по різних частинах тіла.

Надалі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вирішили завести ОСОБА_14 в м. Славуту до ОСОБА_13 з метою встановлення всіх обставин щодо зникнення велосипеда, ОСОБА_14 в цьому не заперечував. По дорозі ОСОБА_9 періодично шарпав за ланцюг, який був на шиї у потерпілого.

ОСОБА_10 в певний момент відстав від них, потім гукнув, що повертається додому.

Коли ОСОБА_9 із ОСОБА_14 йшли лісовою дорогою, потерпілий спіткнувся, впав у калюжу, і , будучи п`яним, не міг піднятися. Тоді в ОСОБА_9 виник умисел помститися для ОСОБА_14 , оскільки він вважав, що саме той був винен у смерті його співмешканки, і вирішив його покарати.

ОСОБА_9 за допомогою металевого ланцюга на шиї затягнув ОСОБА_14 до калюжі, де став ногою на спину потерпілому, натягнув рукою ланцюг, та занурив його голову у воду.

В результаті таких дій ОСОБА_16 настала смерть ОСОБА_14 внаслідок механічної асфіксії через утоплення в поєднанні із здавлюванням шиї, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи висновком експерта № 98 від 24.11.2016 року.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у вбивстві ОСОБА_14 визнав повністю та показав що 23.11.2016 року у вечірній час він разом із потерпілим вживав спиртні напої у своєму будинку в с. Улашанівка Славутського району Хмельницької області. Пізно ввечері до будинку прийшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_10 почав з`ясовувати у ОСОБА_14 хто викрав велосипед його вітчима ОСОБА_13 . Під час розмови ОСОБА_10 вдарив ногою ОСОБА_17 в обличчя, від чого потерпілий впав обличчям до бильця дивана і сильно розбив губу, від чого пішла кров. ОСОБА_18 піднявся, вони всі сіли за стіл, продовжували розмову. Також потерпілого кілька разів вдарив ОСОБА_19 , але він відразу після цього пішов спати. ОСОБА_9 вирішив покарати ОСОБА_14 через те, що вважав його винуватим у смерті своєї співмешканки, що мала місце 09 листопада 2016 року. З цією метою він взяв у коморі кусок ланцюга довжиною 1-1,2 м, прив`язав до нього пояс від пальто, на якому повісилась співмешканка та накинув на шию ОСОБА_14 і зав`язав на вузол. При цьому він та ОСОБА_10 били ОСОБА_14 по різних частинах тіла. Після цього вони втрьох вийшли на вулицю, де ОСОБА_9 також заподіював удари для потерпілого, і пішли у напрямку ОСОБА_20 до ОСОБА_21 . ОСОБА_10 трохи пройшов із ними, однак потім повернув назад додому.

Коли рухались по лісовій дорозі, ОСОБА_9 шарпав за ланцюг, який був на шиї употерпілого, і той впав в калюжу, він кілька разів занурив голову ОСОБА_14 у воду, потім витягнув його з води, побачив, що той намагається піднятись і залишив його та пішов додому.

ОСОБА_9 вказує, що під час слідчого експерименту з його участю він оговорив ОСОБА_10 , що насправді це він, а не ОСОБА_10 вчиняв активні дії , направлені на позбавлення життя ОСОБА_14 , хоча коли він покинув його в калюжі на лісовій дорозі, то потерпілий був іще живий. Коли його допитував слідчий, він був у стані сп`яніння і говорив неправду щодо участі ОСОБА_10 у заподіянні смерті ОСОБА_22 , а тепер його замучила совість, що невинна людина понесе покарання. Мотивом вчиненого ним злочину була помста ОСОБА_14 за смерть дружини та ненародженої дитини.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у інкримінованих

йому злочинах не визнав і показав, що 23.11.2016 року пізно ввечері він та ОСОБА_11 прийшли до ОСОБА_9 додому, щоб розпитати за велосипед, який напередодні був викрадений у його вітчима ОСОБА_13 , оскільки підозрював у цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_14 . В цей час ОСОБА_23 та ОСОБА_14 були у будинку та розпивали спиртне. Вони стали розмовляти з приводу зниклого велосипеда, тоді ОСОБА_24 став погрожувати для нього і потягнувся за ножем. ОСОБА_10 вдарив його ногою в голову, від чого потерпілий впав і розбив губу об спинку дивана. Вони далі продовжили випивати, потім ОСОБА_10 вийшов на вулицю, а коли повернувся, то у ОСОБА_25 на шиї вже був ланцюг. Обвинувачений не заперечив той факт, що він разом із ОСОБА_9 заподіював удари для ОСОБА_14 з метою примусити його зізнатися у вчиненні крадіжки велосипеда. Надалі вони вирішили завести потерпілого в ОСОБА_20 до ОСОБА_21 , щоб ОСОБА_18 розповів, де велосипед. По дорозі ОСОБА_9 вів ОСОБА_26 , тримаючи за ланцюг з прив`язаним поясом. ОСОБА_10 ішов разом з ними, однак в лісі він покинув їх та повернувся додому, бо на другий день потрібно було їхати на роботу.

На другий день вони пішли в ліс, де виявили тіло мертвого ОСОБА_14 , який лежав у калюжі обличчям у воді. ОСОБА_10 особисто викликав поліцію, а після цього поїхав у Київ на роботу, повідомивши про це працівників поліції.

ОСОБА_10 не заперечує, що саме він розпочав побиття ОСОБА_25 , і що він наносив декілька ударів йому по різних частинах тіла, а також, що спільно із ОСОБА_9 повели ОСОБА_14 до ОСОБА_13 з метою встановлення обставин щодо зниклого велосипеда. Разом із тим він категорично заперечив свою винуватість у вбивстві потерпілого. Обвинувачений вказав, що саме він повідомив у поліцію про загибель ОСОБА_14 , від слідства не уникав. Обвинувачений ОСОБА_10 просить визнати недопустимими ряд доказів, яким сторона обвинувачення доводить його винуватість, через те, що вони не були відкриті для нього та захисника в установленому порядку, вказує, що будь-яких доказів, що доводять його вину, обвинуваченням не надано.

Крім часткового визнання вини обвинуваченими, їх винуватість у скоєному знайшла підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 23.11.2016 року ввечері разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_27 були в Славуті у вітчима ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , де вживали спиртні напої. ОСОБА_13 повідомив, що в нього пропав велосипед, якого, на його думку, міг взяти або ОСОБА_9 , або ОСОБА_14 , які приходили раніше. Коли вони троє: він, ОСОБА_28 та ОСОБА_10 на таксі повернулись до с. Улашанівка, ОСОБА_28 пішов додому, а ОСОБА_10 запропонував зайти до ОСОБА_9 розпитати за велосипед. Коли зайшли в будинок до ОСОБА_9 , то там побачили ОСОБА_14 , який сидів на стільці біля столу, він та ОСОБА_9 розпивали спиртне. ОСОБА_10 почав в них розпитувати за велосипед, на що ОСОБА_14 грубо відповів ОСОБА_10 . Тоді ОСОБА_10 вдарив ногою в обличчя ОСОБА_14 . ОСОБА_11 також кілька разів долонею вдарив потерпілого та пішов в іншу кімнату, де ліг на ліжко. Чув із кімнати, що вони продовжували розбиратися із ОСОБА_14 . Коли виходив у туалет, бачив як ОСОБА_9 надів на шию ОСОБА_14 металевого ланцюга, а що відбувалось далі, він не бачив, оскільки пішов в другу кімнату та заснув.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні посвідчила, що 24.11.2016 року вранці прийшла до своїх знайомих - ОСОБА_13 та його співмешканки ОСОБА_30 , які розповіли, що дзвонив ОСОБА_9 , який сказав, що вбив людину. ОСОБА_30 передзвонила йому, а ОСОБА_29 записала розмову на свій телефон. У своїй розмові ОСОБА_9 дійсно сказав, що вбив людину.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показала, що вона співмешкає із ОСОБА_13 , та в листопаді 2016 року приїхав до них ОСОБА_10 з двома товаришами, в своїх розмовах під час розлиття спиртних напоїв останні згадували за велосипед, який пропав у ОСОБА_13 . Пізно ввечері вони поїхали додому. На другий день до них передзвонив ОСОБА_31 , який повідомив, що вбив людину. Під час телефонної розмови у приміщенні була сусідка ОСОБА_29 . Під час другого дзвінка ОСОБА_9 . ОСОБА_30 включила гучний зв`язок, і свідок по голосу чула, що говорив

ОСОБА_32 , який сказав, що вбив людину.

Із показань свідка ОСОБА_13 свідчить, що в листопаді 2016 року до його співмешканки зателефонував ОСОБА_31 , який сказав, що вбив людину.

Експерт ОСОБА_33 пояснив суду, що наявність комплексу ушкоджень, заподіяних потерпілому здавлюванням шиї та через утоплення призвело до смерті ОСОБА_14 .

Винуватість обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується також письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

- даними протоколу огляду місця події від 24.11.2016 року, яким є відрізок автодороги від м. Славути до с. Улашанівка Славутського району та ділянка лісового масиву, через яку від вказаної дороги наявна ґрунтова дорога, на відстані 137 м від бетонної дороги виявлено залишки паспорта громадянина України № НОМЕР_1 серія НВ, сторінки якого розгорнуті та обгоріли, знищені вогнем, з документами: довідкою № 58 на ім`я ОСОБА_14 про факт навчання в ПТУ-23 м. Нетішин; довідкою із ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.0.2007 року № 932 на ім`я ОСОБА_14 ; картка ф.о.п.п. на ім`я ОСОБА_14 ;

- на відстані біля 231 м від бетонної дороги виявлено на опалому листі плями речовини бурого кольору; на ґрунті наявні сліди ковзання - зсуву з дороги до калюжі зліва; сліди взуття (протектора); запальничку зеленого кольору пластмасову; у калюжі виявлено труп чоловічої статі у горизонтальному положенні на животі; голова трупа спрямована вздовж дороги по ходу огляду руки зігнуті в ліктях під тулубом, голова обличчям занурена у воду; на шиї поверх коміра светра ланцюг залізний, ржавий, зав`язаний в петлю, що формує грубий вузол по передній поверхні, до якого прив`язаний простим вузлом пояс із бавовняної тканини червоного кольору. Обидва кінці пояса із щільними затягнутими вузлами; цілісність ланцюга на шиї порушена, наявне місце, де він у кількох місцях зв`язаний дротом; ланцюг по задній поверхні шиї розташований безпосередньо на шиї; по задній поверхні шиї горизонтальна переривчаста смуга вдавлення під кільцями ланцюга. Цілісність кісток голови, обличчя не порушено, крім рухливості кісток носа; підшкірна гематома лобу зліва поширюється на скроню та тім`я зліва; підшкірна гематома повік обох очей, кон`юктиви чисті з крупновогнищевими внутрішніми крововиливами; рана кутоподібної форми правої очниці ззовні, в рані рідка кров; виражений набряк м`яких тканин губ з масивним крововиливом; зяюча рана з кровопотьочними свіжими краями нижньої губи посередині лінії; зигзагоподібна рана зовнішньої поверхні лівої вушної раковини; розтріскування шкіри на тлі підшкірної гематоми підочної ділянки зліва та перед вушної ділянки зправа у вигляді зигзагоподібних ран; у верхній третині шиї по передній та правій боковій поверхні переривчаста смуга внутрішньо-підшкірний крововилив (а.с. 12-39, т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- даними протоколу огляду місця події від 24.11.2016 року, а саме, житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_34 , де в одній із кімнат на лівій бильці дерев`яного дивану виявлено численні плями бурого кольору, схожі на кров; такі плями виявлені на поверхні килима, на шафі, де знаходяться особисті речі власниці будинку; у кімнаті за пічкою виявлено частину поясу бордового кольору, на краю поясу виявлено ушкодження, яке за зовнішніми ознаками схоже на розірвання ( а.с. 42-49 т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 98 від 24.11.2016 року відповідно до якого при дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: - закрита черепно-лицева травма: закритий перелом кісток носа, множинні синці та підшкірні гематоми обличчя, голови, крововиливи в правий та лівий скроневі м`язи голови, підшкірні гематоми повік правого та лівого ока; три синці в ділянці лобу; синець з підшкірною правої передвушної раковини із забійною раною; синець з підшкірною гематомою передвушної ділянки зліва та лівої вушної раковини, забійна рана лівої вушної раковини

з переломом хрящів; забійна рана лівої підочної ділянки обличчя; забій м`яких тканин верхньої та нижньої губи з масивними крововиливами; синець в ділянці підборіддя;

- закрита травма шиї: горизонтальна переривчаста странгуляційна борозна передньої поверхні щиї з підшкірними крововиливами; крововилив в товщу м`язів кореня язика; крововилив в товщу м`язів гортані; підслизові крововиливи гортані по задній поверхні справа та зліва; горизонтальна переривчаста странгуляційна борозна задньої поверхні шиї;

- ушкодження тулуба та кінцівок : три синця тильної поверхні правої кисті, 5 синців задньо-внутрішньої поверхні правого передпліччя, чотири синця тильної поверхні лівої кисті, 2 синця задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, синець з підшкірною гематомою передньої поверхні грудної клітини у верхній третині, підшкірна гематома передньої поверхні грудної клітини у верхній третині, синець правої бокової поверхні тазу; множинні синці з осадженнями передньої поверхні правої та лівої гомілок у верхній третині;

- ушкодження задньої поверхні тулуба : масивна підшкірна гематома міжлопаточної ділянка спини на рівні 4-10 остистих відростків грудного відділу; крововилив в глибокі м`язи спини підлопаточно справа; крововилив підшкірно у верхній третині спини справа; внутрішньо-м`язовий крововилив попереку зліва; внутрішньо-м`язовий крововилив попереку справа.

Всі вищевказані тілесні ушкодження походять від дії твердих предметів.

Властивості рельєфу дна странгуляційної борозни по передній та по задній поверхні шиї відповідають механізму здавлювання виявленим на шиї трупа металевого ланцюга. Відповідно проявів запально-клітинних реакцій в травмованих м`яких тканинах шиї (крововиливи в шкіру, підшкірно, в м`язи гортані та підслизово в ділянці гортані) здавлювання шиї ОСОБА_14 тривала на протязі певного періоду часу до настання смерті, що могло тривати в межах 30- 60 хвилин до настання смерті.

Странгуляційна борозна по передній поверхні шиї спричинена по механізму здавлювання шиї в напрямку спереду назад обмеженою фрагментарною поверхнею травмуючого предмету, на що вказує розташування крововиливів під слизову оболонку у гортані справа та зліва, крововиливів в м`язи гортані, крововилив в м`язи язика, наявність та морфологічні властивості внутрішньо шкірних крововиливів передньої поверхні шиї, які мають властивості виникнення прижиттєво незадовго чи під час настання смерті, за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Странгуляційна борозна по передній поверхні шиї з наявними ознаками утоплення з вдиханням та заковтуванням сторонніх предметів (середовище утоплення) в дихальні шляхи, в шлунок, перебувають в прямому сукупному причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, оскільки суб`єктивні прояви кожного з них (утоплення чи здавлення шиї) є достатніми для спричинення смерті окремо.

Закрита черепно-лицева травма ОСОБА_14 спричинена багаторазовими діями як обмеженої, так і переважаючої травмуючої поверхні твердих предметів за ударними локальними механізмами прикладання в суміжно розташовані ділянки лобу справа та зліва, правого та лівого ока, носа, правої та лівої бокових поверхонь голови, правої та лівої завушних ділянок голови, ділянки підборіддя, правої та лівої щоки, ділянок верхньої та нижньої губи, частина з них із вираженою по силі впливу, на що вказує наявність перелому кісток носа, наявність забійних ран, ушкодження хрящової частини вушної раковини. Вказана черепно-лицева травма в ОСОБА_14 має ознаки прижиттєвого виникнення в межах кількох годин до настання смерті та ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Ушкодження в ділянці голови, обличчя можуть походити від дії рук, кулаків, ніг, ніг у взутті, тощо і не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту, як одноразово, так і багаторазово. Кількість травмуюючих прикладань до обличчя голови, обличчя не менше дванадцяти.

Тілесні ушкодження в ділянці рук та ніг, грудної клітини та тазу також походять від багаторазового локальної ударної дії твердих предметів, ударної дії в поєднанні з тертям та зсувом, прикладанням не менше як двічі до передньої поверхні грудної клітини, не менше п`яти разів до задньої поверхні грудної клітини та попереку.

Тілесні ушкодження в ділянці грудної клітини, спини та попереку, рук та ніг у вигляді синців, підшкірних гематом та саден мають ознаки прижиттєвого виникнення в межах 6 годин до настання смерті, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають та мають ознаки ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Властивості та локалізація множинних синців тильної поверхні правої та лівої кисті, задньо-внутрішньої поверхні правого передпліччя, можуть відповідати механізму виникнення внаслідок прикривання руками голови від нанесених ударів. Проведеним дослідженням виявлено ознаки боротьби в середовищі утоплення - наявність бруду між шарами одягу, наявність нашарування бруду та рослинних решток на слизових оболонках та в просвітах верхніх та нижніх дихальних шляхів, стравоході, в шлунку.

Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок механічної асфіксії через утоплення в поєднанні із здавлюванням шиї. Викладений підсумок грунтується на виявленні при дослідженні трупа ознак перебування у воді, наявності гострої емфіземи легень з крововиливами під легеневу плевру, наявності частин середовища утоплення на слизових верхніх і в просвітах нижніх дихальних шляхів, наявності крововиливів в м`язи язика, гортані, наявності странгуляційної борозни на передній поверхні шиї в поєднанні із загально асфіктичними ознаками настання смерті -повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан трупної крові, набряк головного мозку (а.с. 54-60, т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 979 від 06.12.2016 року при проведенні судово-

імунологічної експертизи зразка крові з трупа ОСОБА_14 , відповідно до якого кров

відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с. 65, т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 15 від 20.01.2016 року судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту ОСОБА_14 , відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту кистей рук ОСОБА_14 епітеліальні клітини з ядрами не виявлені, лише в лівому піднігтьовому вмісті ОСОБА_14 знайдено сліди крові людини, в яких виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже, сліди крові людини в піднігтьовому вмісті лівої кисті ОСОБА_14 не можуть походити від ОСОБА_11 , а можуть походити від любої особи (осіб), в крові якої (яких) є обидва виявлених антигена В та Н ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від ОСОБА_9 , або від зміщення крові особи (осіб)з антигенами В,Н з кров`ю особи лише з антигеном Н(0) ізосерологічної системи АВО, тому виключити домішки крові самого ОСОБА_14 неможливо (а.с.71-73 т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- при проведенні судово-імунологічних експертиз опалих з дерев сухих

листків №№ 47-51, 55, на яких виявлені плями крові, встановлено, що вказана кров може

належати потерпілому ОСОБА_14 ;

- висновком експерта № 132 від 03.02.2017 року при проведенні судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_10 , відповідно до якої відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти -В за ізосерологічною системою АВО (а.с. 181 т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 18 від 23.01.2017 року з таблицею при проведенні судово- медичної цитологічної експертизи відрізка матерчатого пояса та ланцюга, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні відрізка матерчатого пояса та металевого ланцюга епітеліальних клітин з ядрами не виявлено, а знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_14 ;

- висновком експерта № 53 від 01.02.2017 року з таблицею при проведенні судово- імунологічної експертизи марлевого тампона зі змивами плям з бильця ліжка, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивами плям з бильця ліжка (об`єкт № 1) які вилучено в будинку кімнати АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_14 ;

- висновком експерта № 43 від 01.02.2017 року з таблицею при проведенні судово- імунологічної експертизи марлевого тампона зі змивами плям з килима, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивами плям з килима (об`єкт №1), які вилучено в будинку кімнати АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої знайдений антиген Н і не знайдений антигени А та В. Отже, ця кров може належати особі, (особам), в крові якої (яких) знаходиться цей антиген, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_14 і не може походити від підозрюваного ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , які відносяться до іншої групової належності крові за ізосерологічною системою АВО (а.с. 162-164 т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 52 від 01.02.2017 року з таблицею при проведенні судово- імунологічної експертизи марлевого тампона зі змивами плям з дверцят шафи відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивами плям з дверцят шафи (об`єкт №1), які вилучено в будинку кімнати АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої знайдений антиген Н і не знайдений антигени А та В. Отже, ця кров може належати особі, (особам), в крові якої (яких) знаходиться цей антиген, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_14 і не може походити від підозрюваного ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , які відносяться до іншої групової належності крові за ізосерологічною системою АВО (а.с. 168-170 т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 17 від 23.01.2017 року з таблицею при проведенні

судово- медичної цитологічної експертизи відрізка матерчатого пояса, відповідно до якого

при судово-медичному дослідженні відрізка матерчатого пояса епітеліальних клітин з

ядрами не виявлено, а знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої

виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже, дана кров може належати особі

( особам), в крові якої (яких) міститься антиген Н, у тому числі і потерпілому ОСОБА_14

(а.с. 174-176 т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- висновком експерта № 2302, з якого слідує, що при судово-токсикологічній експертизі зразків крові ОСОБА_14 виявлено наявність алкоголю в крові - 2,48 проміле, в спинномозковій рідині - 2,84 проміле, в сечі - 3,30 проміле;

- даними протоколу огляду речового доказу від 01.12.2016 року з

фототаблицями одягу ОСОБА_9 , вилученого при його затриманні, проведенні

особистого огляду та обшуку: дублянки коричневого кольору, пари перчаток матерчатих

чорного кольору, матерчатої шапки чорного кольору, спортивної куртка чорного кольору,

джинсових штанів чорного кольору, забруднені піщано-грунтовою сумішшю на колошвах

знизу, шкіряні черевики чорного кольору із шнурками, підошва яких забруднена піщано-

глиняно-грунтовою сумішшю (а.с. 169-176, том 2 матеріалів кримінального

провадження 0000192);

- висновком експерта № 46 від 01.02.2017 року з таблицею при проведенні судово- імунологічної експертизи дублянки та кофти спортивної ОСОБА_9 , відповідно до якого на дублянці будь-яких плям, подібних на кров, не виявлено; на спортивній кофті знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої знайдений антиген Н і не знайдені антигени А. і В. Отже, ця кров може належати особі, (особам), в крові якої (яких) знаходиться цей антиген, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_14 і не може походити від підозрюваного ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , які відносяться до іншої групової належності крові за ізосерологічною системою АВО (а.с. 181-183, т.2 матеріалів кримінального провадження 0000192);

- витягом із ЄРДР, відповідно до якого кримінальне провадження №

0000771 за фактом виявлення трупа ОСОБА_35 , співмешканки

ОСОБА_9 , було закрите 30.11.2016 р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, що вказує на наявність мотиву в ОСОБА_9 .

Оцінивши добуті досудовим слідством та досліджені докази в їх сукупності, суд

дійшов висновку що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за ч.

2 ст. 127 КК України як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю або

фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших

насильницьких дій з метою спонукати потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі,

вчинене за попередньою змовою групою осіб, а дії ОСОБА_9 , крім того, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне заподіяння смерті іншій особі (вбивство).

Крім обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачувалися зач. З ст. 146 КК України, тобто, в умисному викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, та п.п. З, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - в умисному вбивстві викраденої людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

За результатами судового розгляду не доведено, що обвинуваченими було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 146 та п.п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Встановлені судом обставини справи та досліджені докази в їх сукупності не дають підстав вважати, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 викрали ОСОБА_14 , адже він вже перебував у будинку ОСОБА_9 , коли туди прийшов ОСОБА_10 . Будучи особою без постійного місця проживання, ОСОБА_14 часто ночував у будинку ОСОБА_9 . Будь-яких доказів того, що потерпілий, будучи в будинку ОСОБА_9 , робив спроби покинути будинок, а обвинувачені йому в цьому перешкоджали, суду не надано.

Також відсутні належні дані про те, що ОСОБА_14 намагався зняти із себе ланцюг, який одягнув на нього ОСОБА_9 , чи виривався від нього.

Утримання потерпілого на ланцюгу та нанесення йому побоїв обвинуваченими в цей період, шарпання за ланцюг по дорозі до помешкання ОСОБА_13 суд розціює як катування потерпілого з метою отримати від нього визнання у крадіжці велосипеда та покарати за це.

Характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація свідчать про те, що обвинувачені вчиняли активні дії у заподіянні ОСОБА_14 фізичного та морального страждання з метою примушення вчинити дії, що суперечать його волі.

Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно положень ст.62 Конституції України та роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Згідно ст.22 КПК України передбачено, зокрема, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.26 КПК України сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Нормою ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

При цьому, приписи ч. 5 ст. 9 КПК України вказують, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з врахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, в ч.43 Рішення ЄСПЛ від ЗО квітня 2015 року по справі «Яременко проти України (№2)», заява №66338/09, зазначено, що згідно з принципами процесуального права дії, спрямовані на «оцінку доказів», включають в себе перевірку того, чи є докази належними, допустимими, достовірними та достатніми.

В Рішенні ЄСПЛ від 11 грудня 2008 року у справі «Мірілашвілі проти Росії» передбачено, що в змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які мають безпосереднє відношення щодо фактів конкретної справи, а також і інші докази, які можуть вказувати на допустимість, достовірність та повноту останніх (п.200).

У ст.ст.7, 22 КПК України, ст.ст.24, 129 Конституції України закріплені засади змагальності та рівності учасників кримінального процесу, які випливають з міжнародних актів Загальної декларації прав людини (ст.7), Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ст.14). Засада змагальності передбачає однозначне та принципове розмежування функцій обвинувачення, захисту й вирішення справи, які не можуть покладатися на один і той же орган, та означає, що суд ні в якому разі не може брати на себе функцію обвинувачення або захисту.

Положеннями ч. 1, 2 ст.23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

В судовому засіданні ОСОБА_10 та стороною захисту було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, з підстав невідкриття їх стороною обвинувачення.

Суд вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки матеріали кримінального провадження (том 3, а.с. ) свідчать про те, що обвинувачені разом із захисниками 06 квітня 2017 року ознайомилися із матеріалами досудового розслідування, про що складено відповідні протоколи. Зауважень та доповнень при цьому не мали.

Разом із тим суд приходить до висновку про визнання ряду доказів обвинувачення недопустимими з наступних підстав.

Так, ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року (провадження № 1-кс/682/32/2017) надано доступ слідчому та оперативним співробітникам Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області на тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться в оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», про зв`язок, абонентів, надання телекомунікаційних послуг абонента, що користувався мобільним номером НОМЕР_2 .

Також ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року (провадження № 1 -кс/682/31 /2017) надано дозвіл слідчому та оперативним працівникам Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області на тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться в оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», про :

-зв`язок, абонентів, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі

отримання послуг, їх тривалості, починаючи з 0 сек., змісту, маршрутів передавання та

місцезнаходження на час зв`язку абонента що користувався мобільним

терміналом з ІМЕІ1: НОМЕР_3 . ІМЕІ2: НОМЕР_4 мобільним номером НОМЕР_5 в період часу з 00 год. 23.11.2016 року по 13 год. 51 хв. 24.11.2016 року;

-зв`язок, абонентів, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, починаючи з 0 сек.. змісту, маршрутів передавання та місцезнаходження на час зв`язку абонента щокористувався мобільним терміналом з ІМЕН : НОМЕР_3 . ІМЕІ2: НОМЕР_4 мобільним номером НОМЕР_6 в період часу з 13 год. 51 хв. 24.11.2016 року по 16.12.2016 року;

-всі мобільні номери, які обслуговуються ПрАТ «Київстар», які

використовувалися у мобільному терміналі з ІМЕІ1: НОМЕР_3 .

ІМЕІ2: НОМЕР_4 в період часу з 00 год. 23.11.2016 року по 16.12.2016 року;

- ІМЕІ всіх мобільних терміналів, в яких в період часу з 23.11.2016 року по

16.12.2016 року використовувалися мобільні номери НОМЕР_6 чи НОМЕР_5 .

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження (том 2, а.с. 142-143) доступ

до речей та документів на підставі зазначених вище ухвал суду був наданий 03 березня 2017 року, про що складено відповідний протокол тимчасового доступу, а також 03 березня 2017 року у володільця документів було проведено їх вилучення.

Відповідно до ст. 164 КПК України строк дії ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали. Враховуючи, що доступ до документів мав місце після спливу місячного строку, дана слідча дія є незаконною, а всі речові докази, здобуті внаслідок такої слідчої дії, є недопустимими доказами і не можуть враховуватися судом.

Крім того, органом досудового слідства не було забезпечено збереження мобільного телефону Нокіа 2220S, який був переданий на зберігання ОСОБА_29 і в подальшому втрачений, а тому всі відомості, що були отримані із даного пристрою, є неналежними доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, суду не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою викрали ОСОБА_14 та скоїли його умисне вбивство. Обвинувачення ОСОБА_10 грунтувалося на показаннях ОСОБА_9 під час слідчого експерименту з його участю і були спростовані самим ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження. За таких обставин ОСОБА_10 слід виправдати за ст. 146, п.п. 2, 12 ст. 115 КК України за недоведеністю в його діях складу злочинів, ОСОБА_9 - за ст. 146 КК України виправдати з аналогічних підстав, а за ст. 115 КК України - перекваліфікувати на частину першу даної статті.

Обираючи міру покарання для обвинувачених, керуючись загальними засадами призначення покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, фактичні обставини справи та обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення є тяжким злочином, а ОСОБА_9 - тяжким та особливо тяжким злочинами.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання для обвинувачених, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченим, є вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Як особа ОСОБА_9 по місцю проживання характеризується посередньо, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, разом з тим, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 18.01.2017 року психічною хворобою не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу (перенесені черепно-мозкові травми та алкоголізація) із нерізко вираженим психоорганічним синдромом, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_10 по місцю проживання характеризується посередньо, на утриманні має одну малолітню дитину, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

За наведених обставин суд знаходить призначити кожному з обвинувачених покарання за скоєнні ними злочини та за їх сукупністю у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_36 заявлений цивільний позов до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення з обвинувачених 300 000 грн. спричиненої їй моральної шкоди, який підлягає задоволенню в частині стягнення вказаної суми коштів із ОСОБА_9 , який вчинив умисне вбивство ОСОБА_14 .

При вирішенні позову судом взято до уваги ступінь та тривалість моральних переживань, які сталися внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 , беручи до уваги, що потерпіла перенесла глибокий стрес, біль у зв`язку із втратою батька, враховуючи вимоги розумності, всі обставини справи, суд приходить до висновку, що даний розмір є

адекватним спричиненій шкоді та в достатній мірі компенсує ОСОБА_37 перенесені нею душевні страждання.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити в силі попередній запобіжний захід - тримання під вартою.

Крім того, на виконання вимог ч. 5 ст. 72 КПК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) враховуючи, що до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_38 в межах цього кримінального провадження було застосоване попереднє ув`язнення, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення: ОСОБА_9 з 24.11.2016 року по день постановлення вироку, ОСОБА_10 - з 16.12.2016 року по день постановлення вироку.

Керуючись ст.ст. 374,375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 146 КК України та його виправдати у зв`язку з недоведеністю у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127 КК України, ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання:

за ч. 2 ст. 127 КК України - 7 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 115 КК України - 11 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 14 лютого 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-УШвід 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 24.11.2016 року по 14 лютого 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України, та його виправдати у зв`язку з недоведеністю у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, і призначити для нього покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 14 лютого 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-УІІІвід 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 16.12.2016 року по 14 лютого 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_39 300 000 гри. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Речові докази: - запальничку зеленого кольору, вилучену 24.11.2016 р. під час огляду місця події на лісовій дорозі між с. Улашанівка та м. Славута; частину металевого ланцюга, до якого прив`язано частину поясу бордового кольору, виявленого в ході ОМП та трупа 24.11.2016, на шиї ОСОБА_14 ; одяг із трупа ОСОБА_14 , а саме: куртку балонову чорного кольору, підкладку до куртки балонову, 2 пари спортивних штанів, кофту спортивну, світер, футболку, 2 пари шкарпеток, черевики, вилучені судово-медичним експертом після розтину трупа; гіпсовий зліпок сліду взуття, вилучений при ОМП та трупа на лісовій дорозі між с. Улашанівка та м. Славута, частину поясу бордового кольору, вилученого 24 листопада 2016 року в ході огляду будинку, де проживає ОСОБА_9 , куртку сіро-зеленого кольору - знищити;
-одяг ОСОБА_9 , вилучений при його затриманні, проведенні особистого огляду та обшуку: дублянку коричневого кольору, пару перчаток матерчатих чорного кольору, матерчату шапка чорного кольору, спортивну куртку чорного кольору, джинсові штани чорного кольору, шкіряні черевики чорного кольору (а.с. 169-176, 2 матеріалів кримінального провадження 0000192);

-мобільний телефон ОСОБА_9 , марки «Nokia» із корпусом білого кольору із сірими вставками ІМЕІ телефону НОМЕР_7 , з сім карткою із мобільним номером

НОМЕР_8 - повернути ОСОБА_9 ;
-пошкоджений вогнем паспорт та документи, видані на ім`я ОСОБА_14 , вилучені 24.11.2016 року під час огляду місця події на лісовій дорозі між с. Улашанівка та м. Славута - повернути потерпілій ОСОБА_37 ;
-оптичний диск із відеозаписом, виконаним 24.11.2016 року під час допиту свідка ОСОБА_11 (а.с.221, т.1 матеріалів кримінального провадження 0000192);

-оптичний диск із відеозаписом, виконаним 24.11.2016 року під час допиту підозрюваного ОСОБА_9 (а.с. 69,т.2 матеріалів к.п. 0000192);

-оптичний диск із відеозаписом, виконаним 25.11.2016 року під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 .(а.с. 111 ,т.2 матеріалів кримінального провадження 0000192);

два оптичні диски з інформацією про мобільні з`єднання ОСОБА_40 та ОСОБА_10 : CD-R марка виробника «Verbatim» серійний номер № НОМЕР_9 , підписаний як вх..4130 вих. 3781/3/кт від 03.03.2017; CD-R марка виробника «Verbatim» серійний номер № № N128TF20D8050201A2 , підписаний як ВХ.4129 вих.3784/3/кт від 03.03.2017; два оптичні диски формату mini DVD-RW, на яких записано хід проведення 09.02.2017 року одночасного допиту між підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

-магнітний носій диск формату miniDVD-Rao протоколу слідчого експерименту від 17.12.2016 року за участю ОСОБА_10 із застосуванням відео зйомки на відеокамеру марки «CANON» 201-Е формату mini DVD - залишити при матеріалах справи;
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Головуючий

Судді