Справа № 171/2093/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000927 від 18.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.11.1990 року Військовим трибуналом Харківського гарнізону за ст.ст.240 п.»А», 241 п. «А», 42 КК УССР до позбавлення волі на 3 роки;

11.08.1992 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч.3 КК України до позбавлення волі на 3 роки, звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

13.08.1993 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст..94 КК України до позбавлення волі на 13 років;

13.06.2007 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 263 ч. 1, ст.185 ч.3 ст 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

01.10.2007 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2007 року до позбавлення волі 5 років 6 місяців, звільнений 18.09.2012 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області за постановою Солонянського районного суду від 10.09.2019 року ст.81 КК України з умовно-достроково строком на 5 місяців 7 днів;

05.02.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання строком 5 місяців за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2012 року до позбавлення волі на 1 рік 5 місяців;

09.04.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі, за ст.185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточно призначено 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 24.02.2016 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.10.2019 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував у під`їзді будинку, котрий розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у вказаному місці біля стіни побачив велосипед марки «Україна», що належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно, умисно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Україна», вартістю 739 гривень 50 коп., який належить потерпілому ОСОБА_5 . Обернувши викрадене на свою користь ОСОБА_4 з місця злочину зник, тим самим заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні вказаного злочину визнав повністю, не оспорює обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 16.10.2019 року він приїхав до своєї двоюрідної сестри в с. Широчани Апостолівського району. Після того, як погостив у сестри вирішив повертатись до м. Апостолове, у під`їзді будинку №14 по вул. Калинова на першому поверсі стояв велосипед. Оскільки пішки добиратись до м. Апостолове дуже далеко, побачивши велосипед вирішив його викрасти, щоб доїхати на ньому до міста. Заподіяну шкоду відшкодував в повному обсязі, щиро розкаюється.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, відшкодував завдану майнову шкоду, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те що ОСОБА_4 , раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: велосипед марки «Україна» залишити за належністю законному власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1