Справа № 694/154/20 1-кс/694/64/20
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

06.02.2020 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, громадянин України, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.06.2002 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4-х років позбавлення волі. 14.01.2006 звільненого по відбуттю строку покарання, 30.01.2008 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 03 лютого 2020 року близько 20-ї год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_7 , наніс один удар ножем в ділянку живота, чим спричинив тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а саме ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням сальника, брижі тонкої кишки.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження.

04.02.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

04.02.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- рапортом начальника СРПП № 2 Звенигородського відділу поліції Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_8 від 03.02.2020;

- протокол огляду місця події від 03.02.2020;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05.02.2020;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.02.2020;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 04.02.2020;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.02.2020;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 04.02.2020;

- Іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

В ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, допитана у ході досудового слідства свідок ОСОБА_9 , що підозрюваний, який являється її братом, характеризується як особа, яка схильна до конфліктів та бійок.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Також підозрюваний ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому від суду.

В судовому засіданні слідчий СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 строком 60 діб. Вказала на те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 з свідками та потерпілим особисто знайомий, перебуває в родинних зв`язках. Крім того останній може знищити чи спотворити речові докази, та може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином і вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_6 веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, проживає без реєстрації та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів..

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та просить його задовольнити і обрати ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що саме такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до підозрюваного особисте зобовязання..

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до підозрюваного особисте зобовязання.

Вислухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також те, що підозрюваний з свідками та потерпілим перебуває в родинних зв`язках. Крім того останній може знищити чи спотворити речові докази, та може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином і вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_6 веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, проживає без реєстрації, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку та дає достатньо підстав вважати, що перебуваючи без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого чи свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.01.2008 року був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.

Викладене свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які впроваджують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Тому враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне не призначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 196, 197, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

клопотання задовольнити. Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з подальшим утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали про тримання під вартою 60 (шістдесят) днів, починаючи з 04 лютого 2020 року до 03 квітня 2020 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського Апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 06.02.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1