Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/16/18
Провадження № 1-кп/382/27/18
У Х В А Л А

Іменем України

09 січня 2020 року Суддя Яготинського районного суду Київської області ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Часів Яр Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, маючого не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, відповідно до вироку Яготинського районного суду від 14.07.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1530 гривень, засудженого вироком Яготинського районного суду Київської області від 16.01.2018 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 16.01.2018 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі.

На даний час засуджений знаходиться у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до Яготинського районного суду Київської області із заявою про ознайомлення із аудіозаписом судових засідань по справі № 382/16/18 та відеозаписами проведених слідчих експериментів, які проводилися на досудовому етапі кримінального провадження № 0000497.

Заява засудженого ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 43 КПК України засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Відповідно до ст. 539 КПК України суд вирішує питання, які виникають під час та після виконання вироку, зокрема, особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи у суді.

Статтею 34 Конвенції передбачено, що Європейський суд може прийняти заяви від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб, які вважають себе потерпілими від допущеного однією з Високих Договірних Сторін порушення прав, викладених у Конвенції або протоколах до неї. Високі Договірні Сторони (а отже, і Україна) зобов`язуються не перешкоджати жодним чином ефективному здійсненню цього права.

Статтею 17 Конвенції встановлено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конституцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейським судом у справах "Савицький проти України" від 26.07.2012 року та "Коростильов проти України" від 13.06.2013 року констатовано порушення державою зазначених норм Конвенції, у зв"язку з тим, що суди не надавали заявникам копії документів з матеріалів їхніх кримінальних справ, які вони мали намір додати до своїх заяв до Європейського суду. Відмови у наданні копій вказаних документів обгрунтовувались тим, що це не передбачено національним законодавством, це не входить до обов"язку суду, а також відсутні бюджетні кошти на ці цілі. Європейський суд вказав на те, що ненадання копій документів особам, які перебувають під вартою, є порушенням статті 34 Конвенції, а також системною проблемою для України.

В силу ч.ч. 5, 6 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Оскільки етапування засудженого для ознайомлення з матеріалами справи законодавчо не врегульовано, приймаючи за основу аналогію права, а саме, положення статей 43, 537 КПК України, вважаю, що заява ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 42, 43, 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

Зобов"язати адміністрацію Державної установи «Київський слідчий ізолятор», м. Київ, вул. Дехтярівська, 13, 04050, етапувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Яготинського районного суду Київської області 16.01.2018 року ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, до Яготинського районного суду Київської області, м. Яготин, вул. Незалежності, 67, 07700, 28 січня 2020 року, для ознайомлення із аудіозаписом судових засідань по справі № 382/16/18 та відеозаписами проведених слідчих експериментів, які проводилися на досудовому етапі кримінального провадження № 0000497.

Копії ухвал направити для виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор», м. Київ, вул. Дехтярівська, 13, 04050.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1