ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/3791/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/400/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001761 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка, Цюрупинського району, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2020 року повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Суд виходив із того, що направлений до суду обвинувальний акт та його копія, вручена обвинуваченому, містять розбіжності в даті складання цього процесуального документа. В обвинувальному акті зазначено дату складання 27.12.2019 року, тоді як в копії документа під датою складання вказано 26.12.2019 року. Невідповідність оригіналу обвинувального акта та копії обвинувального акта, врученої обвинуваченому, суд визнав порушенням ст.6 Конвенції.

Суд також зазначив, що в обвинувальному акті не вказана дата вручення підозрюваному обвинувального акта, а лише вказана розписка про отримання обвинувального акта.

Крім того, суд вказав на те, що в обвинувальному акті ОСОБА_9 вказана у якості потерпілої, однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня постанова про визнання будь-якої особи потерпілою у кримінальному провадженні відповідно до ст. 55 КПК України.

Серед іншого, суд дійшов переконання того, що при складенні повідомлення про підозру та вручення ОСОБА_7 обвинувального акта, було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки останній має фізичні вади здоров`я ( слуху та зору), однак для надання правової допомоги захисник не залучався.

Суд звернув увагу на те, що ОСОБА_7 притягується вперше до кримінальної відповідальності, при цьому є потерпілим в межах іншого кримінального провадження.

За результатами підготовчого судового засідання суд встановив, що слідчому і прокурору було відомо про наявність у ОСОБА_7 захисника, однак адвокату не повідомляли про проведення відносно обвинуваченого слідчих дій, не було надано і доступ до матеріалів досудового розслідування, що свідчить про порушення права на захист.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що підставою для повернення обвинувального акта є невідповідність його вимогам КПК, а не лише вимогам ст. 291 КПК.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор стверджує, що обвинувальний акт складений слідчим 27.12.2019 року не містить порушень вимог ст. 291 КПК України. Висновки суду ґрунтуються виключно на поясненнях сторони захисту, чим порушено принцип змагальності сторін у кримінальному провадженні, передбачений ст. 22 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_7 не повідомляв ні слідчого, ні прокурора про фізичні вади, не заявляв клопотання про необхідність призначення йому захисника та не повідомляв слідчого про укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження, лише зазначав, що адвокат здійснює представництво його інтересів в межах цивільного судочинства.

В свою чергу, адвокат ОСОБА_8 на підтвердження повноважень захисника обвинуваченого ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження надала лише до суду під час проведення підготовчого судового засідання.

Обвинуваченому було вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження, який відповідає вимогам чинного законодавства, про що ОСОБА_7 надано відповідну розписку, під час надання якої, обвинуваченим будь-яких заперечень щодо змісту та чинності процесуального документа не надходило.

Вважає, що судом порушено вимоги п.2 ч.1 ст. 372 КПК України, оскільки фактично не вказано, яку саме норму чинного законодавства порушено стороною обвинувачення та в чому саме полягає порушення право обвинуваченого на захист.

Вказує на необґрунтованість висновку суду про те, що в обвинувальному акті не вказана дата вручення підозрюваного обвинувального акта, оскільки документом, який підтверджує отримання особою обвинувального акта є письмова розписка, отримана від підозрюваного, яка в свою чергу наявна в матеріалах кримінального провадження та вказана як додаток до обвинувального акта відповідно до вимог п.3 ч.4 ст. 291 КПК України.

Вважає, що рішення суду першої інстанції призводить до порушення розумних строків судового провадження щодо злочину невеликої тяжкості та порушення конституційних прав обвинуваченого та потерпілої.

За твердженням апелянта суд вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України під час проведення підготовчого судового засідання.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
В ході апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялося про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, причини неявки не повідомила, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подала.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, підставою для повернення прокурору обвинувального акту є не будь-які недоліки цього процесуального документу, а лише ті недоліки, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.
Положеннями ч.2 ст. 291 КПК України встановлено вичерпний перелік відомостей, які повинні міститися в обвинувальному акті.
Згідно із приписами п.9 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити дату та місце його складення та затвердження.
В обвинувальному акті, що надійшов на розгляд суду зазначено, що він складений та затверджений 27.12.2019 року.
Ці відомості збігаються із даними, що містяться у реєстрі матеріалів досудового розслідування щодо дати складання обвинувального акту.
Розбіжність в даті складання між оригіналом та копіює обвинувального акта, що була вручена обвинуваченому, не свідчить про невідповідність обвинувального акту, що надійшов до суду, вимогам ст. 291 КПК і не можна визнати перешкодою для призначення судового розгляду.
Обвинувачений, як видно із матеріалів провадження, отримав копію обвинувального акта, і це підтверджено під час апеляційного розгляду захисником.
Колегією суддів було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою визначення справжності підпису ОСОБА_7 на розписці про вручення обвинувального акта від 27.12.2019 року, з огляду на те, що вирішення цього питання виходить за межі апеляційного розгляду, визначеного ст. 404 КПК.
Сторона захисту, як письмово у клопотанні про повернення обвинувального акта прокурору, так і шляхом надання суду копію врученого обвинуваченому обвинувального акта, підтвердила сам факт його вручення обвинуваченому.
Обвинувальний акт повернуто судом з підстав, які не стосуються факту вручення обвинувального акта ОСОБА_7 .
За таких обставин, колегія суддів визнала необґрунтованими клопотання захисника.
Невручення обвинуваченому реєстру матеріалів досудового розслідування, не може бути визнано підставою для повернення обвинувального акту.
Також вбачається, що в обвинувальному акті вказано анкетні відомості потерпілого, як того вимагають положення п. 5 ч 2 ст. 291 КПК.
Посилання суду на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про прийняття постанови про залучення в якості потерпілої ОСОБА_9 , як на підставу для повернення обвинувального акту, є помилковим.
Повнота відтворення слідчим в реєстрі переліку вчинених процесуальних дій та процесуальних рішень, не є тією обставиною, що перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду та не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК.
Оцінка законності та обґрунтованості процесуальних рішень органу досудового розслідування про залучення потерпілого здійснюється судом на стадії судового розгляду.
Посилання суду на необхідність зазначення у обвинувальному акті дати вручення підозрюваному копії процесуального документа не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки ст. 291 КПК України чітко окреслено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний, серед яких не вказано обов`язок органу досудового розслідування зазначати дату вручення обвинувального акта підозрюваному.

Порушення права обвинуваченого на захист про здійсненні тієї чи іншої процесуальної чи слідчої дії, не може бути визнано підставою для повернення обвинувального акта.

Докази, отримані внаслідок істотного порушення прав особи, суд може визнати недопустимими.

Дотримання вимог КПК при проведені досудового розслідування, а також питання допустимості, достатності, належності доказів є предметом перевірки на стадії судового розгляду, а не підготовчого судового засідання.

У разі встановлення під час судового розгляду факту порушення права ОСОБА_7 на захист внаслідок проведення досудового розслідування без захисника, участь якого була обов`язкова, чи порушення вимог КПК при відкритті матеріалів досудового розслідування стороні захисту, суд дає оцінку цим обставинам у контексті допустимості доказів з урахуванням положень ст. 86, 87 КПК України при прийняті рішення за результатами судового розгляду.

Виходячи із вимог ч.1 ст. 337 КПК України та відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт це процесуальний документ, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Тобто обвинувальний акт має містити виклад всіх обставин кримінального провадження, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
Аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 дає підстави для висновку, що він містить всі відомості про обставини, що підлягають доказуванню, анкетні дані обвинуваченого та потерпілої, дата , місце його складання та затвердження, а тому висновок суду про наявність недоліків, які перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду і потребують доопрацювання прокурором колегія суддів вважає необґрунтованими.
Вказівка суду на те, що підставою для повернення обвинувального акта, окрім невідповідності вимогам ст.291 КПК України, є і не відповідність іншим вимогам КПК України не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Обставини, які перелічені в ухвалі суду, як підстави для повернення обвинувального акта прокурору, підлягають вирішенню на стадії судового розгляду та виходять за межі питань, що підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання.
Ухвала суду від 06.02.2020 року, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ко

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді ОСОБА_10

08 травня 2020 року