Справа № 644/6821/16-к
Провадження № 1-кп/645/128/20

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за участю: прокурорів Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10
представника потерпілої ОСОБА_11
захисника ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 002036 від 17 серпня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Між ОСОБА_13 та його сестрою ОСОБА_10 , протягом тривалого часу мали місце неприязні стосунки, на ґрунті спільного проживання та розподілу житла. В ніч з 16.06.2016 року на 17.06.2016 року у ОСОБА_13 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 , на грунті особистих неприязних стосунків. Реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 05 год. 00 хв. 17.06.2016 року ОСОБА_13 взяв кухоний ніж та постукав у двері кімнати ОСОБА_10 . Як тільки ОСОБА_10 відкрила двері кімнати ОСОБА_13 , висловлюючи словесно намір на спричинення смерті, розпочав наносити їй чисельні удари ножем в область розташування життєво важливих органів та крупних судин, а саме в верхню частину грудної клітини, шию та голову ОСОБА_10 Намагаючись врятуватись ОСОБА_10 вискочила у двір вищевказаного домоволодіння, проте ОСОБА_13 наздогнав її та продовжив наносити удари ножем в область тулуба та голови до тих пір, поки потерпіла не впала на землю. Вважаючи, що ним виконано всі дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_10 та вона знаходиться в безпорадному стані, ОСОБА_13 залишив її лежати у дворі домоволодіння та повернувся до будинку. Протиправними діями ОСОБА_13 , завдано потерпілій ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення грудей ліворуч, що бере свій початок раною на шкірі, яка розташована у лівій підключичній ділянці та проникає у ліву плевральну порожнину, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; різані та колото-різані рани в лобовій ділянці ліворуч, на правій щоці, донизу від червоної кайми нижньої губи, в ділянці підборіддя, в проекції лівого кута нижньої щелепи, на передній поверхні шиї в середній третині, на задній поверхні шиї в нижній третині, на задній поверхні тулубу, на ліктьовій поверхні правого передпліччя на межі нижньої та середньої третини, на променевій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на тильній та долонній поверхнях лівої кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_10 після того, як він залишив місце події вдалося звернутися по допомогу до сусідів, внаслідок чого їй надано своєчасну медичну допомогу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не визнав, цивільний позов потерпілої визнав частково, позов прокурора визнав, при цьому пояснив, що 16.06.2016 року він був на роботі, йому подзвонила його співмешканка та повідомила, що вона уходить, так як його сестра ОСОБА_10 скинула з плити на підлогу приготовлену нею їжу. Ввечері вдома він випив пива, запокоївся та ліг спати. Приблизно о 05 год. 00 хв. 17.06.2016 року, його розбудила сестра, тим, що ходила по домоволодінню, гримала посудом. Він, зі злісті узяв ніж, вийшов з кімнати, хотів вдарити ОСОБА_10 , щоб заспокоїлась. Вбивати її він не хотів, хотів зробити їй боляче. Він вдарив один раз ОСОБА_10 в живіт, біля своєї кімнати, не бачив, чи повністю увійшов клинок ножа в потерпілу. ОСОБА_10 розвернулась та він вдарив її ножем в спину 1-2 рази. ОСОБА_10 побігла на ганок, він за нею та полоснув ножем по обличчю, грудях. Потерпіла побігла до паркану та він бачив, як вона впала на паркан. Зазначив, що потерпіла падала декілька разів, потім постукала у вікно сусідки. Він наніс 3 або більше ударів, точно не пам`ятає, так як себе не котролював. Після цього він повернувся до будинку, хотів викликати швидку допомогу, але почув, як під`їхала якась машина, а потім приїхала швидка допомога. Він пішов до своєї кімнати та став збиратись на роботу. Зазначив, що злість у нього на потерпілу накопичувалась роками, між ним та потерпілою тривалий час неприязні стосунки, вона намагалась вижити його з будинку, постійно принижувала та ображала. Вбивати потерпілу він не хотів, він був в шоковому стані від того, що зробив, тому усіх ударів не пам`ятає. Ніж у нього був в лівій руці, він не запахувався. Чи наносив він удари по руках потерпілої не пам`ятає. Після вчиненого він вимив ніж від крові. Зазначив, що наявні у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитись від його дій, до цього у неї не було тілесних ушкоджень, у нього була можливість продовжувати наносити удари та позбавити життя потерпілу, за бажанням. Обвинувачений шкодував, про заподіянне та зазначив, що визнає свою провину за ч. 1 ст. 121 КК України, просив перекваліфікувати дії.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні вину та фактичні обставини справи визнав частково, колегія суддів відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнала доцільним дослідження доказів щодо цих обставин в повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_13 є її рідним братом, з яким протягом тривалого часу у неї склалися неприязні відносини. 17.06.2016 року, приблизно о 05 год. 00 хв., до неї в кімнату постукав обвинувачений, при цьому зазначив, що бажав поговорити. Вона відкрила двері, ОСОБА_13 тримав у правій руці ніж та одразу вдарив її в плече. Вона стала тікати від нього, коли ОСОБА_13 знаходився у неї за спиною в коридорі будинку, став наносити удари ножем в спину. Потерпіла вибігла з будинку на подвір`я, ОСОБА_13 за нею, коли вона стояла, то ОСОБА_13 наносив їй удари ножем в обличчя, голову та шию, бив її без зупинки, удари наносив із силою. В огороді вона впала, ОСОБА_13 вважав, що вона померла, не перевіряв чи вона жива. Коли обвинувачений відійшов, то потерпіла, хвилини через 3, підвелась та пішла до сусідів, які живуть через паркан. Вона взялася за паркан, він упав, вона зайшла на територію будинку сусідів та сіла на землю біля будинку. ОСОБА_13 побачав, що вона жива та став кричати, що вб`є. Також показала, що загалом ОСОБА_13 наніс їй приблизно 30 ударів, бив в її кімнаті, коридорі будинку та у дворі будинку. Наносив удари в плече, по спині, обличчю, шиї, руках. Кричав, що поріже на шматки. Сусідка викликала поліцію та швидку допомогу. Її забрали до лікарні, де зашивали рани. В лікарні вона спочатку пролежала 4-5 днів, в неї крім колото-різаних ран, були паламані ребра, у легенях скопичилась рідина. В подальшому вона ще лежала в лікарні 10 днів, через ускладнення від ушкоджень. Раніше між нею та обвинуваченим виникли сварки та спори сприводу батьківського будинку, який на даний час належить їй, а обвинувачений в ньому зареєстрований. Обвинувачений зловживає спиртним, влаштовує скандали, з приволу чого вона раніше неодноразово зверталась до поліції. Заявлений цивільний позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що моральна шкода полягає у спричиненні їй тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим вона відчувала фізичний біль, а також пережила сильний стрес та страх.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_14 пояснила, що вона є сусідкою потерпілої та обвинуваченого, мешкає у домоволодінні АДРЕСА_1 , знайомі із дитинства. 17.06.2016 року, ранком, приблизно о 05.00-05.30 годин, вона почула стук у вікно її будинку. Вона вийшла у двір, побачила, що потерпіла в крові сидить біля будинку. Кров була на обличчі, шиї, руках потерпілої, руки були подряпані. Свідок запитала у потерпілої, що трапилось. Потерпіла особливо нічого не розповідала, але сказала, що це зробив брат. Свідок зайшла в будинок викликати швидку допомогу, також заходила до сусіда, в цей час потерпіла була приблизно 10 хвилин одна біля її будинку. Коли викликала швидку допомогу та поліцію, була поруч із потерпілою, поки не приїхала швидка допомога. Свідок зазначила, що раніше обвинувачений та потерпіла викликали поліцію та скаржились один на одного. В її присутності ОСОБА_13 потерпілій погроз не висловлював.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_15 , який є рідним братом потерпілої та обвинуваченого повідомив, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 протягом тривалого часу склалися неприязні відносини, остання хотіла позбавитися ОСОБА_13 , щоб продати батьківський будинок, ініціатором всіх скандалів була ОСОБА_10 .. Їх відносини погіршились з 2009 року. ОСОБА_13 запальний, але стриманий. В будинку свідок не мешкає тривалий час, як часто сварились ОСОБА_13 та ОСОБА_10 йому не відомо. У ОСОБА_10 була мета продати будинок, ОСОБА_13 повідомляв йому, що ОСОБА_10 бажає його позбутись. Свідку відомо, зі слів сусідів, що ОСОБА_13 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , але не відомо, чи зловживав ОСОБА_13 спиртними напоями. Зі слів ОСОБА_13 свідок знає, що він не висловлював погроз на адресу ОСОБА_10 .. З ОСОБА_10 свідок не спілкується приблизно 2 роки, вона йому не казала про погрозі зі сторони ОСОБА_13 ..
Допитаний у судовому засіданні патрульний поліції ОСОБА_16 інспектор поліції Управління патрульної поліції в Харківській області пояснив, що ранком 17.06.2016 року вони отримали повідомлення, що по вул. Ф. Крала жінку порізали ножем. Приїхали за викликом, через 5-10 хвилин, побачили особу, яка завдала тілесні ушкодження. Потерпіла в цей час була у сусідів, де їй швидка допомога надавала медичну допомогу. У потерпілої були поранення шиї, грудей, рук. На запитання, що трапилось, потерпіла повідомила, що ушкодження спричинив їй брат. Сусіди вказали на ОСОБА_13 , вони помітили, що ОСОБА_13 йде по вулиці, патрульні його зупинили. ОСОБА_13 лаявся, кричав, що якщо зустріне, то вб`є, був злим та агресивним відносно сестри, але в цей момент вони не бачились. Коли приїхала слідчо-оперативно група, вони пішли в будинок, щоб ОСОБА_13 показав де ніж, яким спричинив тілесні ушкодження. Подвір`я будинку було в крові. ОСОБА_13 повідомив їм, що потерпіла вигнала жінку, яка до нього прийшла, кричав, що вб`є потерпілу. ОСОБА_13 не оказував супротиву поліції, але його негатив був спрямований на сестру.
Допитаний у судовому засіданні патрульний поліції ОСОБА_17 інспектор поліції Управління патрульної поліції в Харківській області пояснив, що ранком 17.06.2016 року вони отримали повідомлення, що відбувається сімейна сварка, коли приїхали на адресу, побачили потерпілу у сусідньому дворі, вона сиділа опершись на стіну будинку, була швидка допомога та сусіди. Сусіди вказали їм на ОСОБА_13 , що він завдав тілесні ушкодження. ОСОБА_13 проходив по вулиці, вони його зупинили, він нічого не заперечував, був у збудженому стані, висловлював агресію в бік сестри. У потерпілої була кров на шиї, груді, також було багато слідів крові у дворі будинку, від будинку до паркану. Потерпіла підтвердила, що тілесні ушкодження заподіяв ОСОБА_13 , він не заперечував, висловлював побажання смерті потерпілій, кричав. Свідок не чув, щоб при ньому ОСОБА_13 казав, що вб`є потерпілу. ОСОБА_13 повідомив, що ніж знаходиться в будинку. Свідок до будинку не заходив, ніж не бачив.
Допитаний у судовому засіданні син потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_18 повідомив, що влітку 2016 року, точну дату не пам`ятає, приблизно о 06.00 голині ранку йому подзвонила дружина та повідомила, що мати порізав ОСОБА_13 .. Він разом із сестрою поїхав до лікарні, де знаходилась мати, у матері були різані рани, а потім поїхав до поліції. Про події йому відомо зі слів матері. В будинку він бачив сліди крові на полу, стінах, на ганку. Сліди крові у дворі тягнулись від ганку будинку до паркана. Свідок повідомив, що він в будинку матері не мешкає 15 років, в будинку мешкає мати із братом ОСОБА_13 , вони постійно тривалий час між собою сварились, через користування будинком, сплати комунальних послуг. ОСОБА_13 погрожував його матері, ображав, вона часто скаржилась на ОСОБА_13 та зверталась до поліції. Іноді мати викликала його для захисту від ОСОБА_13 , коли він приїздив до будинку, то ОСОБА_13 кидався до нього в бійку, ножа у ОСОБА_13 він не бачив. Мати намагалась виселити ОСОБА_13 з будинку.
Допитана у судовому засіданні донька потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_19 повідомила, що відносини між матір`ю та дядьком ОСОБА_13 погані, ОСОБА_13 погрожув матері вбивством. Один раз на тиждень вона приїздила до матері по її дзвінку, так як ОСОБА_13 вибивав двері до її кімнати. ОСОБА_13 часто вживав спиртні напої, висловлював погрози її матері, мати зверталась до поліції. 17.06.2016 року їй подзвонила дружина брата та повідомила, що мати в лікарні, на неї напав ОСОБА_13 та завдав приблизно 30 ножевих поранень. В цей день вона приїхала в будинок матері де побачила багато крові на стінах, на підлозі в коридорі, при вході в кімнату, двері в кімнату були розбиті. Кров була у дворі будинку, на лавочці, на траві, на землі, від будинку до паркану. У матері були пошкоджені: голова, шия, спина, руки, обличчя, потилиця, були ножеві поранення, гематоми на обличчі, руки в глубоких порізах, поламані ребра. Мати повідомила їй, що на неї напав ОСОБА_13 , в лікарні вона пролежала два тижні.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 підтримав наданий ним висновок та показав, що у потерпілої були виявлені тілесні ушкодження, які утворились не меньш ніж від 18 травмуючих дій предметом, що має колюче-ріжучі властивості, в тому числі і в життєво-важливі органи. Спричинення даних ушкоджень при падіння з висоти власного зросту неможливо. Тілесні ушкодження були спричиненні в короткій проміжок часу, назвати послідовність нанесення ударів неможливо.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 підтримав наданий ним висновок та показав, що при дослідженні одягу потерпілої було виявлено на футболці 5 колото-різаних пошкоджень. Характеристика предмета, яким були заподіяні ушкодження - це гостроконечний обоюдогострий предмет, що має лезо та обух, його індивідуальні властивості не відобразились. Потерпіла та нападник знаходились в одному і тому ж положенні. Ушкодження могли утворитись від наданого на експертизу ножа.
Крім часткової визнання провини у вчиненні кримінального правопорушення, вина ОСОБА_13 підтверджується дослідженими письмовими доказами по справі:
- протоколом огляду місця події від 17 червня 2016 року та фототаблиці до нього, в ході якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого в коридорі на дерев`яній підлозі та на ганку були виявлені плями речовини бурого кольору, вилучено кухонний ніж з чорною пластиковою рукояткою, длиною приблизно 15 см, з речовиною бурого кольору (а.с.101-106).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 червня 2016 року, за участю підозрюваного ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки і уточнення відомостей: показань наданих підозрюваним ОСОБА_13 та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , під час якого останній розповів, що протягом багатьох років у нього склались неприязні відносини між ним та сестрою ОСОБА_10 .. Біля 05.00 до 06.00 год., 17.06. 2016 року, він почув, що його сестра вийшла зі своєї кімнати, він вийшов сам, між ними виник конфлікт, після чого ОСОБА_13 зайшов в свою кімнату, взяв зі стола ніж, підійшов до сестри, яка стояла обличчям до нього, на відстані витягнутої руки та наніс один удар ножем в передню поверхню тулуба, куди саме не пам`ятає. Після чого потерпіла розвернулася та стала відходити від нього, він пішов за нею та наніс ще декілька ударів по задній поверхні тулуба, скільки саме він не пам`ятає, але не меньше 2-х ударів. Удари по задній поверхні тулуба були різаними, після чого ОСОБА_10 вибігла у двір. Умислу вбивати ОСОБА_10 у нього не було, хоча можливість позбавити життя у нього була (а.с. 115-116).
- висновком судово-медичної експертизи №785-А/16 від 21 липня 2016 року, на підставі медичної документації гр.-ки ОСОБА_10 , з якого вбачається, що у ОСОБА_10 мали місце ушкодження: множинні колото-різані рани обличчя (правої і лівої щоки, підборіддя, нижньої губи), шиї, непроникаючі різані рани грудної клітки, лівої верхньої кінцівки в сукупності належать до категорії легких тілесних ушкоджень; проникаюче колото-різане поранення грудної в лівій підключечній області належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Перераховані колото-різані поранення утворилися від неодноразової дії колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого не відобразились, можливо клинка ножа, наданого на судово-медичну експертизу, не виключно, що при обставинах і в строк відомих з протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 . Згідно з протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , наймовірніше, що ОСОБА_10 у момент нанесення їй колото-різаних поранень знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні, взаєморозташування потерпілої та нападаючого змінювалось, про що свідчить різна локалізація тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 (а.с. 111-113).
- висновком судово-медичної експертизи №4547-Ая/16 від 15 серпня 2016 року на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження, за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , враховуючи відомості з наданої медичної документації та результатів проведених консультацій лікарями-спеціалістами, згідно якого встановлено одне проникаюче колото-різане поранення грудей ліворуч, що бере свій початок раною на шкірі, яка розташована у лівій підключичній ділянці та проникає у ліву плевральну порожнину в напрямку зверху вниз, довжиною 3-4 см, утворилось внаслідок одноразової дії предмета, що мав колюче-ріжучі властивості, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Різані та колото-різані рани в лобовій ділянці ліворуч, на правій щоці, донизу від червоної кайми нижньої губи, в ділянці підборіддя, в проекції лівого кута нижньої щелепи, на передній поверхні шиї в середній третині, на задній поверхні шиї в нижній третині, на задній поверхні тулубу, на ліктьовий поверхні правого передпліччя на межі нижньої та середньої третини, на променевій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на тильній та долонній поверхнях лівої кисті, які утворились внаслідок множинних травматичних дій (близько 18-ти) предмету, що мав ріжучі та колюче-ріжучі властивості, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я. Вишевказання тілесні ушкодження утворились не пізніше дати та часу звернення до лікувального закладу (а.с.141-146)
- висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 96 МК-С/16 від 13 липня 2016 року: фрагменту футболки ОСОБА_10 та ножа, з якого вбачається, що на фрагменті футболки встановлено 5 колото-різаних пошкоджень, які утворилися не менш ніж від п`ятикратного впливу якогось гостроконечного, одностороннєгострого предмету, який має колюче-ріжучі властивості. Цей предмет має лезо середньої гостроти заточки і обух з помірно вираженими ребрами. Індивідуальні особливості цього предмета на пошкодженнях не відобразились. Однак, конструктивні особливості ножа, наданного на експертизу дозволяють говорити про те, що колото-різані пошкодження на фрагменті футболки цілком могли утворитися від дії клинка ножа, наданого на експертизу (а.с. 119-121);
- висновком експерта № 428-Ис/16 від 07.07.2016 року, згідно якого на лосинах потерпілої ОСОБА_10 (об`єкт № 1) виявлена кров людини, в якій виявлен антиген Н. Вважали, що кров в зазначеному об`єкті відноситься до групи О с ізогемагглютининами анти-А та анти-В, походження її від потерпілої ОСОБА_10 не виключено, оскільки група крові ОСОБА_10 ОаB (1). Від ОСОБА_13 ця кров походити не могла (а.с.121а-122)
- висновком судово-цитологічної експертизи кухонного ножа №825-Ц/16 від 08 липня 2016 року, з якого вбачається, що внаслідок проведення експертизи кухонного ножа, вилученого при огляді місця події 17.06.2016 року за адресою: м. Харків, Ф.Крала, 140, на клинку та рукоятці ножа виявлені сліди крові людини. Можливо допустити, що дані сліди крові могли походити від потерпілої ОСОБА_10 , від підозрюваного ОСОБА_13 походити не могла. (а.с.121-129);
- протоколом огляду місця події від 22.06.2016 року, з фототаблицею, згідно якого ОСОБА_13 вказав на футболку білого кольору, з горизонтальними смугами червоного, білого, синього кольору, спереду якої знаходяться сліди речовини бурого кольору. Зі слів ОСОБА_13 в даній футболці він був одягнений, коли завдавав ножем поранення ОСОБА_10 (а.с.132-134)
- оглянутими у судовому засіданні речовими доказами: зокрема кухонним ножем, речами потерпілої, які були одягнені на неї в момент вчинення правопорушення (футболка та лосини); відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним від 22.06.2016 року, згідно якого ОСОБА_13 розповідав, як він наносив тілесні ушкодження потерпілій та зазначив, що припускав, що від ударів могли виникнути тілесні ушкодження. Про те, що удари ножем можуть заподіяти смерть потерпілої не думав. Удари наносив не прицільно. А також відеозаписом з реєстраторів інспекторів роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції від 17.06.2016 року.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, при цьому зазначали, що у обвинуваченого не було умислу на позбавлення життя потерпілої. Дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння ( дії або бездіяльності ), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності ), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
При кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України враховано, що замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в пунктах 4 та 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров'я».
Ретельно дослідивши докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу обвинуваченого, питання про умисел суд вирішує, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема: враховує спосіб, знаряддя злочину - ніж, завдання ним целеспрямованих ударів, кількість ударів 18 нанесених тілесних ушкоджень, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, які були нанесені у життєво важливі органи грудної клітини, шиї, голови. Причиною припинення злочинних дій обвинуваченим, суд вважає припуск обвинуваченого, що потерпіла померла. Також судом враховується попередня поведінка обвинуваченого і потерпілої між якими тривалий час виникали конфлікти, сварки з приводу спільного користування житловим будинком, щодо взаємовідносин обвинуваченого та потерпілої, то судом встановлено, що між ними тривалий час є неприязні стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій. Обвинувачений будучи, згідно судово-психіатричної експертизи особою, яка під час вчинення кримінального правопорушення, знаходилась поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи наведенне суд приходить до висновку про бажання та умисел обвинуваченого, спрямований саме на протиправне позбавлення життя потерпілої та з цією метою був здійснених замах. На погляд суду обвинувачений передбачав настання смерті потерпілої, враховуючи кількість нанесених ударів та їх локалізацію, а саме колото-різане поранення грудей ліворуч, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, знаряддя злочину - ніж. Обвинувачений вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, що свідчать про бажання таких наслідків як смерть, але такі наслідки не настали, з незалежних від його волі обставин.
Таким чином, навіть спрямованість одного удару в область грудей ліворуч, що бере свій початок раною на шкірі, яка розташована у лівій підключичній ділянці та проникає у ліву плевральну порожнину, знаряддя злочину та поведінка обвинуваченого після нанесення ударів ножем, а також потерпілої, свідчать про наявність у ОСОБА_13 умислу саме на вчинення протиправного позбавлення життя потерпілої, а тому доводи обвинуваченого про умисел лише на завдання потерпілій болю є необґрунтованими, оскільки об`єктивно спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Колегія суддів відноситься критично до показань обвинуваченого в частині того, що він не бажав настання мерті потерпілої, а тільки бажав зробити їй боляче, так як його покази спростовуються показами потерпілої, яка в судовому засіданні послідовно та чітко давала покази про те, що обвинувачений намагався її вбити, неодноразово повідомляв про свої наміри, завдав велику кулькість (18 ) ударів ножем, в тому числі в життєво важливі органи потерпілої, деякі з них наносив на вулиці та недовів свій умисел до кінця, так як вважав, що потерпіла померла, а також іншими дослідженими по справі доказами, які узгоджуються між собою, а саме висновками експертів щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, речовими доказами по справі.
Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілої, свідків, а також досліджені під час судового розгляду письмові та речові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх не врахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, співпадають між собою та є такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_13 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.
Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3).
Таким чином, колегія суддів вважає, що винність ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15 ч. 1ст. 115 КК України підтверджується обсягом досліджених в судовому засіданні доказів, які були повно, всебічно та об`єктивно оцінені з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які підтверджують винність обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення під час судового розгляду суду не надано.
Аналізуючи вищевикладені докази, колегія суддів, розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вважає доведеним, що ОСОБА_13 , своїми умисними діями вчинив замах на умисне вбиство, тобто замах на протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1ст. 115 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вимоги ст. 50,65 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, схильний до вживання спиртних напоїв, надходили скарги та нарікання від ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ..

Згідно акту судово-наркологічної експертизи №268 від 21.07.2016 року, ОСОБА_13 страждає на хронічний токсичний алкогольний гепатит, має синдром залежності від алкоголю, потребує лікування від алкоголізму, протипоказань не має.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 515 від 06.07.2016 року ОСОБА_13 будь-яких психічних розладів не виявляв, під час вчинення кримінального правопорушення, знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). Одночасно колегія суддів враховує, що ОСОБА_13 вчинив особливо тяжкий злочин, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_13 призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання, на думку колегії суддів, неможливе без ізоляції від суспільства, що буде справедливим та відповідати принципам та цілям призначення покарання.
Таке покарання за глибоким переконанням колегії суддів буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, колегією суддів визнається вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_13 , про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2374 грн. 32 коп. та моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Частиною 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості,та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Потерпілою ОСОБА_10 був поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Як зазначає у цивільному позові потерпіла, під час лікування нею було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів 2374 грн. 32 коп., вобгрунтування стягнення коштів на придбання ліків і медпрепаратів, потерпілою залучені копії товарних чеків, квитанцій аптечних пунктів, в підтвердження цих витрат (а.с. 54-57). Також була надана виписка із історії хвороби про перебування на стаціонарному лікуванні з 17.06.2016 року по 24.06.2016 року та з 06.07.2016 року по 16.07.2016 рік, із зазначенням діагнозу: перелому 8-9 ребер справа, колото-різаної рани грудної клітини, губи, шиї. Враховуючи, що зазначенні пошкодження були отримані потерпілою внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_23 , то зазначена сума підлягає стягненню з нього на користь потерпілої.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне:
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зі змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 , які полягають у спричиненні моральних та фізичних страждань, та негативно позначилися на житті потерпілої, а саме: внаслідок отримання тілесних ушкоджень, потерпіла перенесла значний фізичний біль, який не припиняється досі, рани на обличчі тощо, викликає тривожність, що призводить до нервозності, дратівливості, труднощів у спілкуванні з рідними; - думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій; - негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні.

Враховуючи обсяг та характер перенесених потерпілою моральних страждань, внаслідок нанесення їй ОСОБА_13 , тілесних ушкоджень, в тому числі і тяжкого, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає, що позов ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню.
Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн.
Цивільний позов прокурора району в інтересах держави, в особі Департаменту бюджету на фінансів ХМР, про стягнення 1882 грн. 89 коп.,затрачених державою на стаціонарне лікування потерпілої, суд вважає підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки відповідно до вимог ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати, витрачені закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Витрати понесені державою на лікування потерпілої в сумі 1882 грн. 89 коп. підтверджуються довідкою про фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_10 , за період з 17.06.2016 року по 24.06.2016 року.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.06.2016 року ОСОБА_13 було затримано згідно ч. 4 ст. 208 КПК України 17.06.2016 року о 07.00 годині.
Згідно ч. 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення`від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст.72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Так як станом на 20 червня 2017 року обвинувачений ОСОБА_13 мав право на застосування до нього положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно нього положень Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, яким погіршується становище обвинуваченого.
Обвинуваченому ОСОБА_13 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 17.06.2016 року, попереднє ув`язнення ОСОБА_13 з 17.06.2016 року зараховується судом у строк покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_13 , термін попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, тобто перебування ОСОБА_13 під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор № 27» з 17 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили, але не більше призначеного судом строку покарання.

Цивільний позов покурора про відшкодування матеріальної шкоди витрат, на стаціонарне лікування потерпілої - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави, в особі Департаменту бюджету на фінансів Харківської міської ради, грошові кошти у сумі 1882 грн. 89 коп. (тисяча вісімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят дев`ять копійок).
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_10 , у якості відшкодування матеріальної шкоди - 2374 грн. 32 коп., та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень)
Речові докази ніж, запакований в білий паперовий конверт, фрагмент футболки потерпілої ОСОБА_10 , запакований в коричневий паперовий конверт, лосини потерпілої ОСОБА_10 , запаковані в коричневий паперовий пакет, одяг підозрюваного ОСОБА_13 , вилучений під час огляду місця події 22.06.2016 року: футболку білого кольору з горизонтальними смугами червоного, білого та синього кольорів зі слідами речовини бурого кольору, що знаходяться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили знищити. DVD-R ємністю 4,7 GB з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_13 від 22.06.2016 року за адресою: м.Харків, вул. Фр. Крала, 140; СD-R ємністю 700 МВ з відеозаписом від 17.06.2016 року з реєстраторів інспекторів роти№7 батальйону №1 Управління патрульної поліції, які прибули на виклик на адресу: м.Харків, вул. Фр. Крала, 140, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження. Три паперових конверти з написом «Речові докази до висновку експерта №827-ц/16 від 30.06.2016 року (змиви з обох рук громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зразок)»; Два паперових конверти з написом «Речові докази до висновку експерта №826-ц/16 від 08.07.2016 року (зрізи нігтьових пластин з обох рук громадянина ОСОБА_13 , 1963 р.н.)»; один паперовий пакунок з написом «Заключение эксперта №398-Ис 22.06.2016 г. вещественное доказательство, по материалам ЕРДР №0002036 от 17.06.2016 года (образец крови гр.-на ОСОБА_24 )», що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили знищити.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському райсуді м. Харкова копію цього вироку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право ОСОБА_13 заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3