ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/1077/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/691/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадженнявнесене до ЄРДР за №0000041 за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 березня 2017 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.06.2006 року за ч.2 ст. 121 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуттям у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбування покарання обраховано з моменту проголошення вироку, тобто з 07.03.2017 року, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, період знаходження під вартою з 12.01.2016 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 07 січня 2016 року, приблизно о 20.00 год, знаходячись в приміщенні свого помешкання житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка раптово виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав потерпілій ОСОБА_9 декілька ударів кулаками в область ребер, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді локальних переломів 10 ребра по лопаточній смузі, 9,10, 11 ребер ліворуч по задній пахвовій смузі, крововиливів під пристінну плевру і в м`які тканини грудної клітини, пошкоджень пристінної плеври, синців та саден на задній поверхні грудної клітини, крововивливу в м`які покриття голови, забитих ран волосяної частини голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №13к від 12.02.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для потерпілої в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , яка настала за вищевказаною адресою, за 24-28 годин до проведення судово-медичної експертизи, що проводилася 12.01. 2016 року в період з 11.00 год по 13.00 год.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілої.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, як їх подали.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.01.2016 року по день набрання вироком законної сили (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказує, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції від 26.11.2015 року) у разі засудження особи до позбавлення волі, в межах того самого кримінального провадження де було застосовано попереднє ув`язнення, судом має бути зараховано цей строк у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Він утримується під вартою з 12.01.2016 року, а тому необхідно зарахувати у строк відбування покарання весь строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили.

Вирок суду відносно ОСОБА_7 був також оскаржений і адвокатом ОСОБА_10 , яка здійснювала захист обвинуваченого.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просила скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким призначити мінімальне покарання за ч.2 ст. 121 КК України.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений вказав на те, що він з вироком в цілому згоден, просить лише зарахувати йому строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і відмовляється від апеляційної скарги захисника.

Враховуючи таку позицію обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 відмовилася від поданої нею апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 не є предметом апеляційного розгляду.

Вирок від 07.03.2017 року переглядається лише в межах апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор та потерпіла вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого.
Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, а також вид та міра визначеного судом покарання, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України.
За вироком суд визначив, що строк покарання обраховується з моменту проголошення вироку. Вирок було проголошено 07.03.2017 року.
Ухвалою цього ж суду від 29 березня 2017 року ( т 3 а.п. 2) уточнено вирок щодо запобіжного заходу та ухвалено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Суд вірно зарахував у строк відбування покарання строк тримання обвинуваченого під вартою як запобіжним заходом з 12.01.2016 року. Проте не зазначив який саме період підлягає зарахуванню і з якого розрахунку, чим неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність.
Як видно із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 затримано 12.01.2016 року у порядку ст. 208 КПК України ( т.1 а.п. 14-16).

Ухвалою слідчого судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.01.2016 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. (т 1 а.п. 21-23).

Надалі ухвалами слідчих суддів на стадії досудового розслідування, та ухвалами суду безпосередньо в ході судового розгляду, строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 був продовжений.

Злочин, за який ОСОБА_7 засуджено, скоєно 07.01.2016 року.
У відповідності до положень ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII( що діяла на час вчинення злочину 07.01.2016 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_7 мало бути зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.01.2016 року, тобто з моменту затримання по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, апеляційні вимоги обвинуваченого слід задовольнити, а вирок суду першої інстанції на підставі п. 4 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України належить змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягав застосуванню.
В іншій частині вирок слід залишити без змін.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.404, 405, 407,408,409, 413, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення змінити.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 у строк відбування покарання, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 12.01.2016 року по 18.06.2020 року включно, тобто по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали, може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4