ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/923/20 Справа № 932/581/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_11 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187 КК України, у кримінальному проваджені № 0002330, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання захисника-адвоката ОСОБА_9 , а обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002330, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ленінське Черкаської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано наступним.
Під час підготовчого провадження захисником ОСОБА_9 заявлене клопотання про повернення обвинувального акту з додатками до нього прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Клопотання обґрунтовується тим, що за обвинувальним актом діяння ОСОБА_8 кваліфіковані, в тому числі, за ч. 2 ст. 187 КК України, тоді як в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 вчинив цей злочин з проникненням до житла. Окрім цього, вважає неправильно зазначеним в обвинувальному акті розмір шкоди, завданої його підзахисним.
Суд першої інстанції перевіривши обвинувальний акт, прийшов до висновку, що в межах одного обвинувального акту правова кваліфікація одних і тих же інкримінованих як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, має різні редакції, що містять суттєві відмінності.
На думку суду першої інстанції, наведений істотний недолік обвинувального акту перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі такого обвинувального акту, оскільки незрозумілість обвинувачення перешкоджає суду визначити межі судового розгляду (ст. 337 КПК України), а обвинуваченому реалізувати своє право на захист (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України).
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить дану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі суду.
Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з наступних підстав.
На думку апелянта, повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суддя у своїй ухвалі взагалі не вказав, які недоліки необхідно усунути, що в свою чергу позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення, тобто фактично унеможливлює реальне виконання вказаної ухвали.
Прокурор вважає висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є хибними та перешкодили ухваленню судом першої інстанції законного і обґрунтованого рішення у підготовчому провадженні, а повернення обвинувального акту прокурору із вказаних судом підстав не сприяє розгляду кримінального провадження в розумні строки і таким чином, не слугує виконанню завдання кримінального провадження.
Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілих, відповідно до вимог ст.405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.
Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187 КК України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України.
Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, підстави, з яких обвинувальний акт був повернутий прокурору, колегія суддів вважає, що відповідні висновки суду не мають належного обґрунтування.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вказаним вимогам кримінального процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, суд в ухвалі вказав на те, що в межах одного обвинувального акту правова кваліфікація одних і тих же інкримінованих як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, має різні редакції, що містять суттєві відмінності.
Проте, як вбачається зі змісту вказаного обвинувального акта, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Встановлення того, чи є склад злочину, в тому числі й питання про правильність кваліфікації вчинених діянь, є задачею судового розгляду та у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Апеляційний суд вважає вказані посилання суду першої інстанції як на підставу для повернення обвинувального акту необґрунтованими, оскільки на переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду, так як фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Висновки суду на даній стадії судового провадження про те, що незрозумілість обвинувачення перешкоджає суду визначити межі судового розгляду, не можуть бути самодостатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання обвинувачення - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Як вбачається із змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні вищевказані вимоги дотримані при його складанні.
Колегія суддів наголошує, що у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, суд повинен вирішити ухвалюючи вирок.
Колегія суддів вважає, що якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження кваліфікуюча ознака складу злочину в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України, в протилежному випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.
Проте, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, не зазначив, які обставини перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та які саме недоліки містить обвинувальний акт, у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.
Таким чином, повернення обвинувального акту з вищевказаних судом першої інстанції підстав є формальним, та таким що не сприяє дотриманню розумних строків розгляду кримінального провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України, застосовує загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не можуть бути усунені під час апеляційного провадження.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направлення обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4