Справа № 478/322/20 Провадження № 1-кп/478/46/2020
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
18 червня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
14 червня 2019 року біля 04 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки автомобільного транспорту, що розташована біля будинку за АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в область обличчя останньому, в результаті чого потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді: крововиливів повік лівого та правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, забою скулової ділянки праворуч.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що 13 червня 2019 року близько 17 години 00 хвилин, він прийшов додому до своєї матері, та побачив як вона плаче. Вона розповіла йому, що громадянин ОСОБА_4 , з яким вони разом працюють в м. Кривий Ріг, ображав її нецензурною лайкою та погрожував їй застосуванням фізичної сили.
Побачивши та почувши це, наступного дня, а саме 14.06.2019 року, він разом із своєю матір`ю пішов на автобусну зупинку автомобільного транспорту, який кожного ранку забирає працюючих в м. Кривий Ріг та відвозить їх до міста, дочекався прибуття автобуса, в якому в той час вже знаходився ОСОБА_4 та попросив матір, яка заходила до автобусу покликати потерпілого вийти з автобусу на вулицю.
Коли мати зайшла до автобуса, то покликала ОСОБА_4 на вулицю. Останній вийшов з автобусу, після чого, обвинувачений ОСОБА_6 відразу наніс йому один удар правою рукою по обличчю. Після цього, потерпілий ОСОБА_4 впав та у нього з`явилася кров в області голови.
Про вчинене обвинувачений шкодує, пояснив щодо, що не стримав емоцій через ображання своєї матері, яка неодноразово скаржилась йому на ОСОБА_4 та інших пасажирів автобуса.
В іншій частині заявленої потерпілим суми моральної шкоди, обвинувачений ОСОБА_6 не визнає, вважає її необґрунтованою.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 14 червня 2019 року, біля 4 години 00 хвилин, він збирався їхати на роботу до м. Кривий Ріг, де працює на посаді слюсаря. Він зайшов до службового автобусу, який повинен був відвезти його та інших громадян, працюючих в м. Кривий Ріг на роботу, та коли автобус зупинився на автобусній зупинці по вул. Миру, його покликав обвинувачений ОСОБА_6 , який перебував в той час на зупинці разом із своїм батьком на ім`я ОСОБА_8 .
Він вирішив вийти до обвинуваченого ОСОБА_6 , та коли виходив з автобусу, перебуваючи на сходах, отримав від обвинуваченого удар в область голови та удар ногою в тулуб, після чого втратив свідомість.
Зі слів пасажирів автобуса, потерпілий знає, що ОСОБА_6 тримав в правій руці кастет, і саме із застосуванням цього предмету наніс йому удар в обличчя. Після нанесення удару, кастет обвинувачений ОСОБА_6 сховав в карман.
Потерпілий пояснив суду, що приблизно за тиждень до цієї події, він перебуваючи в даному службовому автобусі мав конфліктну ситуацію із матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , яка супроводжувалась словесною перепалкою. Проте, він не ображав останню, не погрожував їй.
Через отримані травми очей, потерпілий почав втрачати зір, потребує медичних консультацій та подальшого лікування, у зв`язку з чим підтримав заявлений ним цивільний позов в повному обсязі. Обвинувачення підтримує повністю.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що 14 червня 2019 року вона знаходячись в службовому автобусі, була свідком того, як обвинувачений ОСОБА_6 під час зупинку автобусу, покликав потерпілого ОСОБА_4 з автобуса на вулицю та наніс останньому близько 8-10 ударів в обличчя та тулуб. Вона була вимушена вибігти з автобусу та відштовхувати обвинуваченого ОСОБА_6 від потерпілого ОСОБА_4 , для того, аби зупинити побиття потерпілого. Потім вона разом із іншою особою на прізвище ОСОБА_10 , яка також вибігла з автобусу, почали вмивати потерпілого ОСОБА_4 водою, приводити його до тями. Від отриманих ударів, у потерпілого було багато крові.
Свідок повідомила суд, що бачила в руках обвинуваченого ОСОБА_6 предмет, схожий на кастет, у зв`язку з чим вважає, що саме ним він наносив удари потерпілому. Потім, обвинувачений ОСОБА_6 сховав кастет в карман одягу.
На уточнюючи запитання, свідок пояснила, що потерпілий ОСОБА_4 перебував на сходах автобусу в той час, коли отримав удар в обличчя. У зв`язку з цим, він впав на сходах вдарившись об них. Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 почав наносити потерпілому ОСОБА_4 удари, чим заважав потерпілому піднятись. Чи втрачав потерпілий свідомість точно не знає, коли з автобусу вибігла пасажирка на прізвище ОСОБА_11 , вони разом допомогли потерпілому ОСОБА_4 піднятись. В той час, потерпілий був у свідомості.
Не зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , детальні, послідовні та в цілому узгоджувані між собою показання потерпілого та свідків, приходить до висновку, що вина обвинуваченого в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень також підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та досліджених судом.
Так, відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_4 від 14.06.2019 року, поданої до Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який близько 04 години 00 хвилин 14 червня 2019 року, в смт. Казанка, по вул. Миру, наніс йому тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта від 05.09.2019 року № 732 у потерпілого ОСОБА_4 мають місце тілесні ушкодження у вигляді крововиливів повік лівого та правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, забою скулової ділянки праворуч, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів.
Дані тілесні пошкодження могли утворитися 14.06.2019 року. По ступеню тяжкості кожне тілесне пошкодження відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень.
Також із даного висновку експерта вбачається, що потерпілому могло бути нанесено одну ударну дію тупим твердим предметом, якими могли бути руки, ноги та інше. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з положення стоячи виключається.
З огляду на протокол проведення слідчого експерименту від 30.10.2019 року, проведеного за участю ОСОБА_4 , потерпілий показав, що перебуваючи в автобусі «Станція Казанка- Кривий Ріг», проїзжаючи смт. Казанка Миколаївської області, а саме на зупинці «Черемшина», за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Миру, його покликали двоє незнайомих. Коли він почав виходити з автобусу, то побачив ОСОБА_6 зі своїм батьком, який наблизився до нього та наніс один удар правою рукою в область голови (під праве око, щоку). Після цього, ОСОБА_4 впав на землю та втратив свідомість. Про те, що це були ОСОБА_6 зі своїм батьком, йому розповіли люди, які перебували в автобусі.
В ході слідчого експерименту, потерпілий продемонстрував своє розташування біля ОСОБА_6 ; яким саме чином йому було нанесено удар; показав як він впав після удару на землю, що відображено в фото-зображеннях, які додаються до протоколу.
Таким чином, за результатами судового розгляду, суд, дослідивши і проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, які узгоджуються із дослідженими судом доказами, які, в свою чергу, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені умисних легких тілесних ушкоджень, кваліфікуючи його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, є учасником бойових дій в зоні АТО, проходить військову службу за контрактом на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване та фактичне постійне місце проживання, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання та несенням служби позитивно. Скарг від сусідів та інших мешканців не має, не притягувався до адміністративної відповідальності. Вчинене ним правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, у якому обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину.
Відповідно до службової характеристики, ОСОБА_6 характеризується позитивно, за час проходження військової служби зарекомендував себе професійно грамотним, дисциплінованим, працелюбним офіцером. Службові обов`язки виконує відповідально. Має високі морально-етичні та ділові якості, вимогливий до себе, має здатність критично оцінювати себе, вимогливий, користується повагою та високим авторитетом.
Згідно з досудовою доповіддю ОСОБА_6 має середні ризики небезпеки для суспільства та можливість вчинити повторний злочин.
З урахуванням всього наведеного суд призначає покарання в межах санкції статті за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На думку суду, обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Тобто, цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Аналогічно, КПК України не передбачено стягнення з обвинуваченого таких витрат, як судовий збір, за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Крім того, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги підстави та розмір заявленого цивільного позову.
Так, потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка спричинена йому злочином, в розмірі 667,50 грн.
Враховуючи факт визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини в інкримінованому йому злочині та розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, яка підтверджується належними доказами, суд вбачає підстави для задоволення цивільного позову щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, яка спричинена йому злочином, в розмірі 667,50 грн.
Щодо стягнення з обвинуваченого заявленої потерпілим моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить із того, що шкода, завдана умисними злочинними діями, враховує глибину фізичних та душевних страждань, істотне порушення нормальних, звичних життєвих зв`язків і необхідність докладання додаткових зусиль потерпілим для організації свого життя.
З доданих до цивільного позову матеріалів вбачається, що потерпілий в період з 14.06.2019 року по 20.06.2019 рік включно перебував на амбулаторному лікуванні під час якого проходив діагностику та лікування в Казанківській ЦРЛ.
13 лютого 2020 року потерпілий звернувся до Центру зору «Ваш доктор» зі скаргами на нечіткість зору та його зниження та за наслідками медичного огляду отримав медичні рекомендації, в тому числі щодо подальшого періодичного медичного огляду.
При цьому, доводи потерпілого ОСОБА_4 щодо упущеної вигоди через необхідність лікування та неможливості працювати через отримані травми та отримати від виконаної роботи доходи, судом не беруться до уваги, позаяк тимчасова втрата непрацездатності є об`єктом державного соціального страхування, що відшкодовується потерпілому в порядку визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
В ході судового розгляду, потерпілим було пояснено, що листок тимчасової непрацездатності йому було оплачено роботодавцем, що підтверджує факт відшкодування останньому належних йому доходів за період непрацездатності.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу, в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) грн.
Цивільний позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКП невідомий) до ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 , РНОКП невідомий) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 667,50 (шістсот шістдесят сім гривень 50 коп.) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1