Справа №295/370/20
УХВАЛА
Іменем України

13.01.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001010 від 03.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на велосипед марки «ТОТЕМ», чорно зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 .
В клопотанні вказано, що 02.12.2019 року о 11 год. 49 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що в АДРЕСА_1 , невідома особа викрала велосипед «ТОТЕМ» чорно - зеленого кольору.
03.12.2019 року відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001010 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
27.12.2019 року в ході огляду місця події в АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено вказаний велосипед.
Постановою слідчого СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 28.12.2019 року велосипед «ТОТЕМ», в корпусі чорно зеленого кольору, було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.
В обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, слідчий посилається на те, що вилучений під час огляду місця події велосипед визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на необхідність проведення судової експертизи.
В судове засідання слідчий не з`явився, в клопотанні просить розгляд справи провести в його відсутність, клопотання про накладення арешту на майно підтримує.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Отже, слідчий та прокурор повинні обґрунтувати та довести в судовому засіданні ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу та мету для накладення арешту, проте останні в судове засідання не з`явились.
На підставі викладеного та враховуючи те, що слідчий в клопотанні не наводить достатніх та переконливих доказів необхідності накладення арешту на велосипед, а також не наводить жодних вагомих доказів наявності ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
Поряд з викладеним, вилучене майно має статус тимчасово вилученого в розумінні статей 167, 168 КПК України, оскільки було вилучене під час проведення огляду місця події 27.12.2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак, в порушення вказаних строків слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді лише 08.01.2020 року, що також є підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Згідно із ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001010 від 03.12.2019 року про накладення арешту на майно відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1