Справа № 700/223/20
Провадження № 1-кп/700/57/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2020 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 1-кп/700/57/20 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, судимий 25.11.2019 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850,00 грн, обвинуваченого за ч. 1 ст.383 КК України,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який судимий 25.11.2019 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу 850,00 грн, у період не знятої та не погашеної судимості на шлях виправлення не став, а вчинив нове, умисне кримінальне правопорушення.

Так він, 17.01.2020 року о 17 годині 10 хвилин, з метою завідомо неправдивого повідомлення органу досудового розслідування про злочин, умисно зателефонував з мобільного телефону НОМЕР_1 на спеціальну лінію службу «102», до Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Черкаській області та в усній формі повідомив про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене Кримінальним кодексам України, а саме про дорожньо транспортну пригоду, яка вчинена за адресою: с.Мар`янівка, Лисянського району, Черкаської області по вул.Островській,31. Дану інформацію було передано до УОАЗОР ГУНП в Черкаській області, а потім до Лисянському ВП ГУНП в Черкаській області. Повідомлення було зареєстровано до Журналу єдиного обліку і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Лисянського ВП ГУНП в Черкаській області від 17.01.2020 року №120, як повідомлення про дорожньо транспортну пригоду із потерпілими. Під час виїзду слідчо-оперативної групи Лисянського ВП ГУНП в Черкаській області за адресою гр. ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, будучи попередженим за ст.383 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місця, і розуміючи, що чинить протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання їх наслідків, звернувся із заявою до начальника сектору СРПП №1 Лисянського ВП ГУНП в Черкаської області капітана поліції ОСОБА_5 про те, що у АДРЕСА_2 сталася дорожньо транспортна пригода із потерпілими, у зв`язку з цим було складено протокол прийняття заяви про скоєння кримінального провадження, де ОСОБА_4 був ознайомлений про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, про що свідчить його підпис.

Під час перевірки інформації, встановлено, що подія не мала місця, а повідомлення про злочин не знайшло свого підтвердження.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.383 КК України, тобто завідоме неправдива повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу розслідування про вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 383 КК України визнав повністю та не заперечував обставин вказаних у обвинувальному акті.

У судовому засідання прокурор підтримав обвинувальний акт та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді 2 роки позбавлення волі, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

За згодою учасників судового провадження, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що учасники провадження, зокрема обвинувачений, правильно розуміють зміст визнаних ним обставин, сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого немає, наслідки визнання цих обставин обвинуваченому роз`яснено.

Відповідно до цих вимог закону, суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав наступні пояснення, що дійсно повідомив про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене Кримінальним кодексом України, а саме про дорожньо транспортну пригоду, яка вчинена за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи визнання вини обвинуваченого, суд вважає його показання є достатнім доказом вини в інкримінованому йому злочині і за таких обставин, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.383 КК України є доведеною.

Згідно ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора, даних про особу обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, згідно довідок Лисянської РЦЛ на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Скоєний ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, суд відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, тобто, якщо він не вчинять нового злочину і виконуватиме покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у справі, а саме: сім-карту мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , знищити.
Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.383 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у справі, а саме: сім-карту мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , знищити.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Лисянський районний суд Черкаської області.

Копію вироку Лисянського районного суду Черкаської області негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1