Справа №212/268/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0002705 від 01.12.2019 року з обвинувальними актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 30 листопада 2019 року, близько 15 год.20 хв., перебуваючи біля магазину "Невський" по вул. Невська, 8 в Покровському районі м. Кривого Рогу, зустрів раніше знайомого йому потерпілого ОСОБА_6 , де в ході розмови з останнім домовився про обмін ТВ-тюнеру на мобільний телефон та ліхтарик, а також про те, що даний обмін відбудеться за адресою мешкання потерпілого, а саме в квартирі АДРЕСА_2 .
Того ж дня, обвинувачений ОСОБА_7 , приблизно о 15 год. 40 хв. прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де у кімнаті на тумбочці поряд з ліжком потерпілого ОСОБА_6 побачив мобільний телефон. В цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності можливих свідків і очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер, усвідомлюючи, що він перебуває поза увагою потерпілого ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , підійшов до тумбочки, звідки шляхом вільного доступу, таємно, взяв мобільний телефон марки "Lenovo" модель "А706" серійний номер: НОМЕР_1 (80), Imei 1: НОМЕР_2 Imei 2: НОМЕР_3 чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 34/12.1/1088 від 10.12.2019 року, становить 733,33 гривень, та сховав його до правої зовнішньої кишені своєї куртки, в яку був одягнений.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 вийшов з приміщення квартири з викраденим мобільним телефоном та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі, у скоєному щиросердно розкаявся, суду пояснив, що в той день дійсно зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 та домовився поміняти свій тюнер на його телефон. Коли вони прийшли до квартири потерпілого, він передав потерпілому тюнер, той почав його перевіряти та підключати, тюнер «замкнуло», він зрозумів, що тюнер не працює, тому не став чекати і без дозволу потерпілого взяв телефон з тумбочки та вийшов з квартири. Коли він прийшов до себе додому та намагався включити телефон, виявилось, що він не працює, тому він вирішив його повернути потерпілому, пішов до нього додому, але там вже були працівники поліції. Телефон повернув потерпілому добровільно.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора та захисника, які не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_8 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра з 2000 року по 2005 рік з приводу розумової відсталості, за висновком судово-психіатричної експертизи визнаний осудним, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, інвалідом не являється, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, а також ті обставини, що обвинувачений не працює, офіційного та постійного джерела доходу не має, у зв`язку з чим ним було вчинено умисний корисливий злочин проти власності, суд не знаходить підстав для призначення покарання у вигляді штрафу. Проте, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо можливості призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі - 628,04грн.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 628,04 гривень.
Речовий доказ: мобільний телефон марки "Lenovo" модель "А706" серійний номер: НОМЕР_4 ) Imei 1: НОМЕР_2 Imei 2: НОМЕР_3 чорного кольору з акумулятором торгової марки "Samsung" - залишити у потерпілого ОСОБА_6 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1