Дата документу 16.05.2020
Справа № 334/2375/20
Провадження № 1-кс/334/1044/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001576 від 14 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2020 року слідча СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001576 від 14 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 травня 2020 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, діючи в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», у невстановленої слідством особи, через всесвітню мережу Інтернет, а саме за допомогою мобільного додатку месседжера «Telegram», який було встановлено на його мобільний телефон, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, яку отримав шляхом привласнення «закладки», а саме 16 зіп-пакетів з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, які в подальшому, зберігаючи при собі у кишені джинсових брюк, переніс до будинку АДРЕСА_2 , де діючи з метою збуту.

Того ж дня, о 20 годині 16 хвилин в ході проведення огляду місця події, а саме місцевості біля будинку 66 по вулиці Скельній у місті Запоріжжя, працівниками поліції було виявлено та вилучено вказані зіп-пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, які ОСОБА_5 , незаконно зберігав у вказаному місці, з метою збуту невстановленій досудовим розслідуванням особі. Маса особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, з одного зіп-пакету, які зберігав при собі ОСОБА_5 з метою збуту, склала 0,6030 г (в перерахунку на основу),

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин.

14 травня 2020 року о 18 годині 20 хвилини ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

15 травня 2020 року ОСОБА_5 було обґрунтовано повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 14 травня 2020 року в ході якого, на ділянці місцевості розташованої біля будинку №66 по вул. Скельна в м. Запоріжжя у ОСОБА_5 , виявлено та вилучено 16 зіп-пакетів з речовиною білого кольору, а також 6 аналогічних зіп-пакетів з речовиною білого кольору, які були вилучені на прилеглій території до місця затримання ОСОБА_5 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він є знайомим ОСОБА_5 . Також, приблизно 09 травня 2020 по теперішній час ОСОБА_5 запропонував заробити грошові кошти, суть роботи полягала в присутності ОСОБА_8 , бути разом з ним, на що ОСОБА_8 , погодився. 12 травня 2020 року приблизно о 16:00 год., зустрівшись з ОСОБА_5 , пішли в район сауни «Лагуна», яка розташована в районі вул. Рекордна, 20-А в м. Запоріжжі, де останній розклав близько 30 (тридцяти) згортків в жовтих та синій ізолентах. На запитання ОСОБА_8 , до ОСОБА_5 , що у вказаних згортках, останній відповів «солі». 13 травня 2020 року приблизно о 16:00 год., знову зустрівшись з ОСОБА_5 , вони пішли в район сауни «Лагуна», яка розташована в районі вул. Рекордна, 20-А в м. Запоріжжі, де останній розклав близько 30 (тридцяти) згортків в жовтих та синій ізоляційних стрічках.

14 травня 2020 року ОСОБА_8 , зустрівся з ОСОБА_5 , на зупинці громадського транспорту «вулиця Миру» в м. Запоріжжя, ділі прослідували до сауни «Лагуна» яка розташована в районі вул. Рекордна, 20-А в м. Запоріжжі, де ОСОБА_5 , розклав близько 10 (десяти) згортків в жовтих та синій ізолентах. Після, направились на вулицю Скельну в м. Запоріжжя, де ОСОБА_5 , дав потримати ОСОБА_8 , 5 (п`ять) згортків обмотаних ізолентою синього кольору. Після чого ОСОБА_5 , дістав ще 15 згортків обмотаних ізолентою жовтого кольору, після поклав до себе у кишеню брюк. Пройшовши трохи далі, до ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , підійшли співробітники поліції які запитали у нас «Чи є у в нас заборонені предмети, речі, наркотики?» ОСОБА_8 , ні чого не відповів. ОСОБА_5 , відповів, що у нього у кармані брюк є згортки обмотані ізолентою синього та жовтого кольорів. Після чого, в ході огляду місця події зазначені згортки були вилучені співробітниками поліції.

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який показав, що 14 травня 2020 року приблизно о 18:00 год., знаходячись не поодалік буд. №66 по вул. Скельній в м. Запоріжжі, сів на камінь перепочити, де побачив під каменем згорток обмотаний синьою ізоляційною стрічкою, розмотавши побачив 1 зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. ОСОБА_9 , зрозумів, що це амфітамін та поклав до своєї барсетки. Згодом був зупинений співробітниками поліції, після чого у ОСОБА_9 , був вилучений зазначений згорток. Після чого ОСОБА_9 , прослідував з співробітниками поліції по вулиці Скельній в м. Запоріжжі помітили двох хлопців віком 20-22 років, у яких в ході огляду місця події було виявлено та вилучено згортки обмотані ізолентою жовтого та синього кольору.

висновком експерта №7-1459 від 15 травня 2020 року згідно якого, у складі кристалічної речовини бежевого кольору, що знаходиться в одному з вилучених у ОСОБА_5 зіп-пакетів, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. Зазначена особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено є PVP, маса якої склала 0,6030 грами в перерахунку на основу.

Таким чином, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5, ч. 1. ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, за які Кримінальним кодексом України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, ігноруючи покладені на нього обов`язки, умисно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що свідком у кримінальному провадженні є знайомий ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_8 , який перебував разом при розкладанні «закладок» з ОСОБА_5 та був присутнім при затриманні останнього, про що на даний час відомо підозрюваному, тому перебування ОСОБА_5 на волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідка, провокуватиме у нього бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, так як підозрюваному відоме місце мешкання свідка, та його сім`ї. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 хоча і є особою, раніше не судимою, однак приймаючи до уваги той факт, що він офіційно не працевлаштований, раніше отримував дохід від незаконної діяльності, пов`язаної зі збутом наркотичний засобів, може продовжити вчиняти інші злочини, з метою отримання прибутку, так і продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, з метою отримання матеріального доходу.

Крім того, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав, а саме при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутності постійного законного джерела доходу та постійну зміну місця мешкання є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування.

Враховуючи те, що до теперішнього часу не надійшли клопотання осіб, які б могли стати поручителями підозрюваного ОСОБА_5 свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст.176 КПК України.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 .

З метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження найбільш доцільним буде обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідча підтримала своє клопотання просила задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання. Просила обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може впливати на свідків у справі, намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання, вказавши, що свою вину визнає. Просив обрати у відношенні нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , та просив обрати інший запобіжний захід у відношенні його підзахисного не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає можливим не призначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001576 від 14 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 14 травня 2020 року з 18 години 20 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 12 липня 2020 року о 18 годині 20 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1