ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/29/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНСС: 705/289/19 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 164 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження №0001639 від 31.10.2018 за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань Черкаської області, працюючий експертом оцінювачем ПП «Домірент», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладено обов`язок, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2016 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2016 і до досягнення дитиною повноліття, однак, ОСОБА_7 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017 за ч. 1 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, належних висновків не зробив та, починаючи з 01.07.2017, діючи умисно та цілеспрямовано, злісно ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням суду, фінансової допомоги на утримання сина не надавав, добровільно рішення суду не виконував та продовжував злісно ухилятися від сплати аліментів, при цьому не з?являвся на виклики державного виконавця. Вказані діяння ОСОБА_7 призвели до виникнення заборгованості із сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) в розмірі, що сукупно складають суму виплат за період часу з 01.07.2017 по 01.11.2018 в розмірі 7500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування положень ст. 76 КК України, та просить ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_7 і засудити за ч. 2 ст. 164 КК України на два роки позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком два роки, та покладанням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Апелянт, не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначає, що при вирішенні питання про визначення обсягу обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які покладено на обвинуваченого на період його звільнення з випробуванням, судом першої інстанції не враховано, що Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016, внесено зміни до ст. 76 КК України, якою регламентовано обов`язок суду у разі звільнення особи на підставі ст. 75 КК України, покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а у разі необхідності додатково обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України.

Будучи повідомленою про час, дату та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_9 , що, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду по суті заявлених апеляційних вимог за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційної скарги заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, є правильною.

Покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшує його покарання -щире каяття, за відсутності обставин, що його обтяжує, в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України у вигляді обмеження волі на певний строк із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за санкцією статті за якою він засуджений, його звільнення від відбуваня покарання на підставі ст. 75 КК України та строк встановленого іспитового строку, прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується апеляційних вимог прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування положень ст. 76 КК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За змістом ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, на нього покладено обов`язок, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України та зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Проте при вирішенні питання про визначення ОСОБА_7 обсягу обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, місцевим судом не враховано, що в зазначену статтю внесено зміни Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016, а в подальшому, Законом України від 06.12.2017 № 2227- VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набрав чинності 11.01.2019 її доповнено частиною другою відповідного змісту, у зв`язку з чим частина друга статті 76 КК України в редакції від 07.09.2016 стала частиною третьою.

Зокрема, за змістом ст. 76 КК України в редакції від 06.12.2017, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням у суду виникає обов`язок покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Окрім обов`язкового покладання обов`язків, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України, за необхідності, на засудженого можуть бути покладені додаткові обов`язки, передбачені ч. 2 та (або) ч. 3 ст. 76 КК України.

З огляду на наведене, оскільки на обвинуваченого ОСОБА_7 при його звільненні від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням покладено лише додатковий обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 76 КК України, а обов`язкові обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України в діючій редакції не покладено, то вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.03.2019 в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку про покладання на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в редакції Закону від 06.12.2017.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п.3 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, скасувати в частині покладання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в редакції Закону № 2227- VIII від 06.12.2017, зокрема:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді