Справа № 368/333/20
Провадження № 1-в/368/39/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5
Захисник: ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за:
1. За заявою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», 09214, с. Зікрачі, Кагарлицького району, Київської області, вул. Незалежності, 2, про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання;
2. За поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи загальне захворювання, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, - сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого:
- 26 грудня 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 07 червня 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області виключено з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що заподіяне потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження потягло його смерть, в решті вирок в частині призначення покарання, - залишено без змін, -
- який з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Житомирська УВП (№8) та з 12.06.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

24.03.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», 09214, с. Зікрачі, Кагарлицького району, Київської області, вул. Незалежності, 2, про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, ( а.с., 1 4), в якому захисник засудженого просить суд винести ухвалу, на підставі якої:
- звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умовно достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
24.03.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та призначено № справи 368/333/20, провадження № 1 в/368/39/20.
07.04.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи загальне захворювання, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, - сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого:
- 26 грудня 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 07 червня 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області виключено з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що заподіяне потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження потягло його смерть, в решті вирок в частині призначення покарання, - залишено без змін, -
- який з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Житомирська УВП (№8) та з 12.06.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, ( а.с., 44).
В поданні:
- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_10
07.04.2020 року системою автоматичного документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та призначено № справи 368/371/20, провадження № 1 в/368/44/20.
09.04.2020 року на електронну адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , в якому він просить суд винести ухвалу, на підставі якого:
1. об`єднати в одне провадження справи 368/333/20, провадження № 1 в/368/39/20 (за його клопотанням), та 368/371/20, провадження № 1 в/368/44/20, ( за поданням установи виконання покарань).

2. Об`єднане провадження сформувати в одну судову справу та присвоїти їй номер 368/333/20.

3. Клопотання просить розглядати без його участі.

08.04.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (а.с., 61 63), на підставі якої:
1. Клопотання захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_6 про об`єднання кримінальних проваджень, - задоволено.
Кримінальне провадження № 1 в/368/39/20, справа № 368/333/20 за заявою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», 09214, с. Зікрачі, Кагарлицького району, Київської області, вул. Незалежності, 2, про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, об`єднати з кримінаьним провадженням № 1 в/368/44/20, справа № 368/371/20 за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи загальне захворювання, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, - сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого:
- 26 грудня 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 07 червня 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області виключено з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що заподіяне потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження потягло його смерть, в решті вирок в частині призначення покарання, - залишено без змін, -
- який з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Житомирська УВП (№8) та з 12.06.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - об`єднано в одне кримінальне провадження.
Об`єднаній справі присвоєно № 368/333/20, провадження № 1 в/368/39/20.
В судовому засіданні представник ВК 115 ОСОБА_4 подання установи виконання покарань підтримав, та зазначив, що засуджений ОСОБА_11 за час відбування покарання своєю поведінкою довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 за час відбування всього терміну покарання не допускав порушень умов відбування покарань, відповідно, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку, - не має.
Засуджений ОСОБА_5 не перебував та не перебуває на профілактичних обліках, з ним не проводилися бесіди профілактичного характеру в зв`язку з відсутністю порушень з боку засудженого.
В розшуку ОСОБА_5 не перебував.
З моменту прибуття в ДУ Кагарлицька ВК № 115 засуджений ОСОБА_10 звернувся до адміністрації установи про його працевлаштування, проте, зважаючи на стан здоров`я засудженого (засуджений має другу групу інвалідності) адміністрація установи не мала змогу працевлаштувати засудженого ОСОБА_5 так як в установі немає такої категоріїх робіт, які б дозволяли їх виконувати особам, які мають ІІ групу інвалідності.
Окрім того, засуджений ОСОБА_5 декілька раз та тривалий час не перебував в установі виконання покарань, - він перебував на лікуванні в спеціалізованих установах з метою лікування та реабілітації в зв`язку з отриманими травмами під час ДТП, та, відповідно, - в зв`язку з тим, що установи виконання покарань не мають об`єктивно умов для лікування засудженого з такими захворюваннями.
Для працевлаштування засудженого не обов`язково звертатися до установи з письмовою заявою, - засуджені в усній формі звертаються до адмінісрації установи про їх працевлаштування, після чого адміністрація установи виконання покарань направляє засуджених на роботи.
Станом на час розгляду даного клопотання, а саме, - станом на 07.05.2020 року, засуджений ОСОБА_5 має не відбуте основне покарання у виді позбавлення волі строком 304 дні.
Також представник установи виконання покарань ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , - Адвоката ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_11 від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 підтримав, підтримав заяву клопотання свого захисника про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, зазначивши при цьому, що він своєю позитивною поведінкою довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання.
Що стосується отримання заохочень за добросовісне відношення до праці, то він їх не може отримати з об`єктивних причин, так як має ІІ групу інвалідності, які він отримав внаслідок трам в результаті ДТП.
Він неодноразово в усній формі звертався до посадових осіб установи виконання покарань з проханням надати йому роботу, проте, в його проханнях було відсовлено в зв`язку з тим, що для осіб, які мають ІІ групу інвалідності роботи в установі немає.
Окрім того, він неодноразово полишав установу виконання покарань в зв`язку з необхідністю лікування та реабілітації в зв`язку з отриманими травмами внаслідок ДТП.
Він лікувався в спеціалізованих установах, так як необхідне лікування установи виконання покарань не можуть забезпечити.
Що стосується судових витрат по кримінальному провадженню, - то він їх відшкодував, що може підтвердити відповідними квв=итанціями.
Що стосується потерпілої сторони, то він намагався в силу своїх можливостей відшкодовувати шкоду заподіяну злочином, та розмір якої визначив суд у своєму вироку.
Своє намагання він підтверджує квитанціями про надсилання грошових коштів потерпілій стороні, проте, потерпіла сторона не бажає приймати кошти, а тому кошти повертаються йому обратно.
Станом на даний час він в повній мірі усвідомив свою поведінку, та вину свою у скоєному злочині визнає повністю, щиро кається, по звільненню з місць позбавлення волі має намір влаштуватися на роботу, (з урахуванням його здоров`я), та бути корисним суспільству, відшкодовувати шкоду потерпілій стороні в міру своєї можливості.
В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 свою заяву та клопотання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - підтримав.
Захисник засудженого зазначив, що внаслідок ДТП його підзахисний отримав травми, та, відповідно, - отримав ІІ групу інвалідності.
З самого початку його підзахисний звертався до представників адміністрації установи виконання покарань з проханням про працевлаштування, проте, його підзахисному відмовляли у працевлаштуванні, так як в установі немає робіт, які б могли виконувати особи (засуджені), які мають ІІ групу інвалідності.
Відповідно, відсутність у його підзахисного заохочень за сумлінне ставлення до праці захисник обгрунтовує тим, що ця обставина обумовлена об`єктивним чинником, тобто, обставинами, які не залежать від волі його підзахисного.
Окрім того, в системі покрань України, зокрема, й її лікувальних установах подальше лікування засудженого неможливе, так як установи не можуть об`єктивно забезпечити належне лікування.
Його підзахисному необхідне тривале та кваліфіковане ліквання, так як у разі ненадання такого лікування у стані здоров`я його підзахисного можуть відбутися невідворотні процеси, які вже навіть і при належному наданні медичної допомоги не дадуть позитивного результаті в плані покращення здоров`я засудженого.
Його підзахисним відшкодовано судові витрати по кримінальному провадженню, які були визначені судом.
Що стосується потерпілої сторони, то засудженим неодноразово поштовим відправленням здійснювалися відправлення коштів в рахунок погашення шкоди, яка заподіяна злочином, та яка була визначена судом у вироці, проте, потерпіла сторона відмовляється приймати кошти, а тому кошти повертаються його підзахисному, а тому вважає, що не відшкодування шкоди потерпілій стороні не є виною його підзахисного, - це є наслідок дій самої потерпілої сторони, яка відмовляється отримувати кошти.
Що стосується позиції прокурора, що застосування до його підзахисного положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даному етапі є передчасним, то до такої позиції він відноситься критично, адже у його підзахисного залишився досить незначний термін невідбутого покарання у виді позбавлення волі, - лише 304 дні, а тому він не розуміє, на якому ж етапі застосування положень ст. 81 КК України до його підзахисного не буде передчасним, - з оглядуна позицію прокурора.
Що стосується позиції прокурора, що його підзахисного слід застосовувати положення ст. 84 КК України, то захисник засудженого вважає, що право засудженого бути звільненим умовно достроково, - є правом самого засудженого, яке не може бути обмежене будь якою особою, в тому числі прокурором.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 проти задоволення подання ВК 115 заперечував, так як вважає, що засуджений
ОСОБА_5 не заслуговує на застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання, так як ним не відшкодовується шкода, заподіяна злочином, окрім того, засуджений ОСОБА_5 не має заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Вважає, що засудженим та його захисником не вірно обрано порядок звільнення від відбування покарання, - на його думку засудженому та його захиснику слід було б подавати клопотання про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі положень ст. 84 КК України, - звільнення від покарання за хворобою.
Відповідно, прокурор вважає, що на даному етапі застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, - є передчасним.
В судове засідання представник спостережної комісії при Кагарлицькій РДА не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Суд, вислухавши представника ВК -115 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника, - адвоката ОСОБА_6 , які подання установи та заяву захисника засудженого про умовно дострокове звільнення засудженого підтримали, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення подання установи виконання покарань, заперечував проти задоволення заяви захисника засудженого про умовно дострокове звільнення засудженого від призначеного покарання у виді позбавлення волі, дослідивши матеріали подання установи виконання покарань, матеріали, які надані захисником засудженого, приходить до висновку щодо задоволення подання ВК 115 про умовно дострокове звільнення засудженого, та задоволення заяви захисника про умовно дострокове звільнення засудженого, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність ІІ групи, - загальне захворювання, потерпілий від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, - сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений:
- 26 грудня 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки, ( а.с., 45 48);
- 07 червня 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області виключено з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що заподіяне потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження потягло його смерть, в решті вирок в частині призначення покарання, - залишено без змін, (а.с., 49 53);
- 31.01.2019 року згідно Постанови Верховного Суду України ухвала Житомирського апеляційного суду та вирок Овруцького районного суду Житомирської області були залишені без змін;
0 Указом Президента України ОСОБА_12 від 17.09.2019 року № 700 засудженого ОСОБА_5 було помилувано, та основне покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки, - скорочено до двох років, -
- який з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Житомирська УВП (№8) та з 12.06.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

Початок строку покарання: «07» березня 2019 року.
Кінець строку покарання: «07» березня 2021 року.
1/2 строку покарання: «07» березня 2020 року.

Станом на 07.05.2020 року засуджений ОСОБА_5 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 304 дні.

В державну установу «Кагарлицька виправна колонія ( 115 ) прибув із ДУ «Житомирська УВП (№8)», де утримувався з 11.03.2019 року.
За час відбування покарання в ДУ «Житомирська УВП (№8)» засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в ДУ «КВК (№115)» 12 червня 2019 року не працевлаштований, так як має ІІ групу інвалідності, та, відповідно, в установі виконання покарань немає робіт, які б могли виконувати засуджені даної категорії.
Проте, за час відбування покарання в ДУ «КВК (№115)» засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 заохочень не має, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не має.
Відповідно, суд, (та інші учасники процесу, - представник ВК 115), приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і тому заслуговує, на думку суду та інших учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положенням ст.. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, проте, без звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 81 КК України:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Отже, що стосується сумлінної поведінки, то такий критерій присутній в поведінці засудженого ОСОБА_5 , так як цне прямо зазначено в мотивувальній частині подання установи виконання покараньб, де, зокрема, зазначено, що засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Окрім того, згідно висновку, який міститься в характеристиці засудженого ОСОБА_5 (а.с., 55, 56), яку надала адміністрація установи, вказано, що засуджений ОСОБА_13 характеризується з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України, а тому вирішено направити матеріали до суду.
Що стосується відсутності заохочень у засудженого ОСОБА_5 за ставлення до праці, то таких він не може отримати аріорі з об`єктивних причин, - з причин, які не залежать від його волі.
Так, засуджений ОСОБА_5 є особою, яка має ІІ групу інвалідності загальне захворювання, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке видане 28.02.2017 року, ( а.с., 6).
Засуджений ОСОБА_5 неодноразово звертався до представників адміністрації установи виконання покарань з проханням про його працевлаштування, проте, йому було відмовлено, так як в установі відсутні роботи, які можуть виконувати особи, які мають ІІ групу інвалідності.
Факт звернення засудженого ОСОБА_11 до представників адміністрації установи виконання покарань підтверджується показаннями представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , який, як судом вказано вище, підтвердив факт звернення засудженого ОСОБА_5 до представників установи виконання покарань, та, зокрема, - особисто до нього з питання працевлаштування, але засудженому було відмовлено у працевлаштуванні, так як робіт для осіб, які мають ІІ групу інвалідності, - в установі виконання покараь немає.
Факт неможливості працевлаштування засудженого ОСОБА_5 ю в установі виконання покарань підтверджується довідкою № 9/760, яка видана 28.04.2020 року Державною установою «Кагарлицька виправна колонія (№115)», ( а.с., 94), в якій вказано, що працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , 1991 року народження, який відбуває покарання в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» неможливе, у зв`язку із станом здоров`я вищевказаного засудженого.
Відповідно, суд ще раз наголошує на тій обставині, що працевлаштування засудженого ОСОБА_5 не відбулося з об`єктивної причини, яка не залежить від волі самого засудженого, який бажав працювати.
Характеризуючі обставини справи засудженого ОСОБА_14 , на думку суду, - є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання, наявні в поведінці засудженого, окрім того, суд також наголошує на тій обствині, за весь час період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не має.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально-юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин з необережності.
Отже, зглядаючись на положення ч. 4 ст. 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності, що дає підстави на час слухання даного кримінального провадження, а саме, - станом на 07.05.2020 року застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного покарання.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний, (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 07.05.2020 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута ще 07 березня 2020 року.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх також достатньо на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю позитивною поведінкою довів щире каяття у скоєному злочині, та довів своє ставлення на шлях виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:
- засуджений ОСОБА_5 на протязі всього строку відбування покарання (в ДУ «Житомирська УВП (№8)», в державній установі «Кагарлицька виправна колонія ( 115 )) дотримувався правил внутрішнього розпорядку, виявляв сумлінну поведінку, внаслідок чого засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень ( в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку), - не має;
- під час відбування покарання засуджений неодноразово звертався до представників установи виконання покарань з метою працевлаштування, проте, не був працевлаштований з об`єктивних причин, які судом вказані вище;
- під час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаюється, а тому поведінку ОСОБА_15 , яка підтверджена належними та допустимими доказами (характеристика на засудженого, яка видана установою виконання покарань, показаннями представника установи виконання покарань, суд розцінює як щире розкаювання, а не «мниме, про очі» розкаювання.
Розкаювання засудженого ОСОБА_5 , на думку суду, також підвтерджується тією обставиною, що засуджений намагався відшкодовувати шкоду, заподіяну злочином, та яка визначена у вироці суду шляхом надсилання поштовим переказом коштів потерпілій стороні, проте, потерпіла сторона не забажала приймати кошти.
Даний факт підтверджується квитанцією, виданою ЖД ПАТ УКРПОШТА, ( а.с., 104);
- засуджений ОСОБА_5 відшкодував судові витрати по кримінальному провадженню, які визначені у вироці суду, що підтверджується відповідною квитанцією, ( а.с., 103);
- у засудженого ОСОБА_5 на утриманні є малолітній син, - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого засуджений ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти.
Даний факт підтверджується виконавчим листом, ( а.с., 106).
- також суд бере до уваги, до у засудженого ОСОБА_5 залишився досить не значний термін невідбутого основного покарання у виді позбавлення волі, який станом на час винесення даної ухвали, а саме, - станом на 07.05.2020 року становить 304 дні, тобто, - меньше року.
Відповідно, суд вважає, що відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання, - є співрозмірним з вчиненим ним злочину, та обставин відбуття ним покарання, які судом зазначено вище.
Відповідно, суд вважає, що для наявності оціночних підстав для застосування положення ст. 81 КК України необхідно, щоб засуджений своєю сумлінною поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
- Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд позитивно сприймає характеристику установи відбування покарання щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 по місцю відбування покарання характеризується лише з позитивної сторони, а також суд позитивно сприймає висновок установи виконання покарання, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
Відповідно, суд, оцінючи поведінку засудженого ОСОБА_5 в розрізі оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України, зазначає, що поведінка засудженого в достатній мірі свідчить про його остаточне ставлення на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього може бути застосоване положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того, суд в даному випадку звертає увагу на положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, поведінка засудженого ОСОБА_5 свідчить на думку суду про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час всього періоду відбування покарання, що, на думку суду, свідчить про факт правослухняної поведінки, що є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність як формально-юридичних, так і наявність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про задоволення подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій рейдержадміністрації ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст. 81 КК України, а також про задоволення заяви захисника засудженого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_17 про умовно дострокове звільнення засудженого від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання не буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим.
Що стосується позиції прокурора щодо неможливості застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання, то до даної позиції прокурора суд відноситься критично, з огляду на наступне:
Так, прокурор в судовому засіданні обгрунтовував свою позицію тими обставинами, що:
1. Засуджений ОСОБА_5 не має заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Що стосується сумлінної поведінки, то така позиція прокурора спростовується матеріалами справи, то позиція прокурора про її відсутність спростовується матералами справи, а саме, - самим поданням, ( а.с., 44), характеристикою на засудженого, яка видана установою виконання покарань, ( а.с., 55 56), показаннями представника установи виконання покарань,які судом вказано вище.
Що стосується відсутності заохочень за сумлінне ставлення до праці, то, як судом вказано вище, працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в установі виконання покарань обумовлено об`єктивними причинами, - станом здоров`я засудженого, та відсутності роботи в установі виконання покарань для засуджених, які мають ІІ групу інвалідності.
Окрім того, суд зазгначає, що, як судом зазначалося вище, засуджений ОСОБА_5 має інвалідність другої групи (посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.02.2017 року та довідка МСЕК серії 12 ААБ № 536939 від 10.01.2020 року), після ДТП, що трапилось 18.07.2016 року, в якій засуджений отримав тяжкі тілесні ушкодження (перелом лівої стегнової кістки), які в подальшому призвели до його тривалого лікування в період часу з 2016 року по даний час.

За той час, коли ОСОБА_5 перебував у виправній колонії, він систематично лікувався, а саме :

- в період з 15.01.2019 року по 07.03.2019 року, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» в м. Києві, де його було прооперовано (демонтаж конструкції АЗФ. Видалення через кісткових стержнів з лівого стегна).

Фактично з ліжка медичної палати працівники правоохоронних органів доставили ОСОБА_5 до виправної колонії, де він, будучи у важкому післяопераційному стані, почав відбувати покарання.

В подальшому, стан здоров`я ОСОБА_5 погіршувався, так як необхідного професійного медичного догляду та лікування в умовах колонії він не отримував.

Відповідно до медичного висновку від 24.07.2019 року, зробленого у профільній лікарні «Бучанська багатопрофільна лікарня № 85 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» встановлено, що в профільній лікарні Державної кримінально-виконавчої служби України не передбачене ортопопедочно - травмотологічне відділення і надавати належне лікування ОСОБА_5 немає можливості, в зв`язку з чим рекомендовано його лікування в закладах МОЗ України.
21.08.2019 року, ОСОБА_5 знову був госпіталізований до ДУ «ІТО НАМН України» де йому повторно робили операції на лівій нозі. Виписаний останній був лише 26.12.2019 року, після чого прибув до виправної колонії.

Після недовгого перебування у виправній колонії, з тих же причин неналежного медичного догляду та лікування, стан здоров`я ОСОБА_5 знову погіршився, в зв`язку з чим його знову було госпіталізовано до Житомирської міської лікарні №1, де він проходив лікування з 11.02.2020 року по 02.03.2020 року.

Відтак, починаючи з дня дорожньо-транспортної пригоди по цей час, ОСОБА_5 постійно лікується, він переніс вже декілька складних операцій, і лікарі у свосновках вказують на те, що це не всі операційні втручання, які йому необхідно перенести.

Засуден ОСОБА_5 вже на протязі більше ніж трьох років являється інвалідом другої групи, йому протипоказана фізична праця, а також робота з тривалою ходьбою. Перебуваючи у виправній колонії, він не має змоги працювати, так як пересувається за допомогою милиць, хоча і неодноразово звертався до адміністрації установи з проханням про те, щоб йому надали, хоча б якусь роботу, яка не пов`язана з ходьбою. На вказані прохання ОСОБА_5 , керівництво виправної колонії повідомляє останньому про те, що робота яку надає установа не передбачає собою прилаштування для осіб з інвалідністю з обмеженими можливостями пересування.

ОСОБА_5 на стадіях кримінального процесу визнавав свою вину, на протязі всього терміну відбування покарання характеризується виключно з позитивної сторони, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношеннях з іншими засудженими неконфліктний, за весь період відбування покарання не має жодного дисциплінарного стягнення, всі доручення та прохання працівників виправної колонії в межах своїх можливостей виконує, з розумінням ставиться до інших засуджених, допомагає їм по мірі своїх сил, вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні усвідомив, щиро кається, правила поведінки у виправній установі не порушує та сумлінно виконує.

Однак, в зв`язку з хворобою та інвалідністю ОСОБА_5 , його не залучають до роботи у виправній установі, хоча він не відмовляється працювати, а навпаки просить залучити його до роботи, однак адміністрація установи категорично проти цього, так як від являється інвалідом другої групи, не має можливості повноцінно пересуватися, а роботи у виправній колонії для людей з вадами руху не пристосовані.

ОСОБА_5 став заручником ситуації, в якій він хоча і бажає працювати, однак відповідного виду робіт для нього в установі не існує, а так як він не працює, хоча і має сумлінну поведінку, установа не звертається з клопотанням про умовно- дострокове звільнення останнього, мотивуючи це тим, що він не працює.

Стан здоров`я ОСОБА_5 дуже важкий, профільна лікарня виправної установи не має всіх відповідних препаратів та медичних можливостей лікувати останнього, про що сама і зазначила у висновку від 24.07.2019 року, саме у зв`язку з цим він постійно лікується і перебуває на стаціонарі у інших медичних закладах країни, його подальше відбування покарання лише призводить до погіршення стану його здоров`я і не можливості його повноцінного відновлення.

Вищевказані факти підтверджуються медичними довідками та висновками лікарів, ( а.с., 6 17).

Окрім того, суд в даному випадку наголошує на положенні ч. 3 ст. 50 КК України, де, зокрема, зазначено, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Про гуманність інституту покарання свідчить закріплене в законі положення про те, що покарання не має на меті завдавати фізичних страждань засудженій особі або принижувати її гідність.

В. ч. 2 ст. 28 Конституції України проголошується: Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Це гарантується тим, що система покарань в кримінальному праві України не знає ні тілесних покарань, ні таких, які ганьблять людину.

Проте, з огляду на стан здоров`я засудженого, та на ту обставину, що система виконання покарань України не може забезпечити засудженому належне медичне лікування, суд вважає, що подальше перебування засудженого ОСОБА_5 в установі виконання покарань на тлі погіршення стану зздоров`я засудженого опосередковано є порушенням ч. 3 ст. 50 КК України та ч. 2 ст. 28 Конституції України.

Що стосується процесуресоціалізації, то суд зазначає наступне.
Процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_5 підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які наведено вище.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та відповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_5 ише позитивних чинників, при повній відсутності негативних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як лише позитивна, став на шлях виправлення та виховання, а тому суд критично відноситься до позиції прокурора щодо неможливості застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.
Суд вважає, що посилання засудженого ОСОБА_5 на його позитиву характеристку за місцем відбування покаранння та відсутність стягнень, намагання його на працевлаштування свідчить про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, який визначено ст.ст. 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни, що передбачає не тільки відсутність діючих стягнень, а й відсутність як знятих чи погашених в установленому законом порядку стягнень, відсутність факту профілактичних бесід на комісії установи.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, показання представника установи виконання покарань містять достатню кількість даних, які беззаперечно вказують на ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_5 відповідає вищезазначеним критеріям.

Аналіз характеристики засудженого, дані про повну відсутність стягнень, дані про відсутність фактів профілактичних бесід за порушення режиму відбування покарання, зміст пояснень представника виправної установи указують на те, що поведінка засудженого є нормальними (позитивними) для засуджених тієї категорії, які стали на шлях виправлення та перевиховання, і, відповідно, в своїй сукупності свідчать про доведеність засудженим свого виправлення.

Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт виправлення ОСОБА_15 , остаточного його ставлення на шлях виправлення та перевиховання в позитивному розумінні, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при вирішенні даного питання враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 є достатні ознаки перевиховання, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з пояснень учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, та матеріалів провадження, своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, щиро розкаявся у вчиненому злочині, що є безумовною підставою для задоволення подання установи виконання покарання.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81, ч. 2 ст. 286 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заява адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», 09214, с. Зікрачі, Кагарлицького району, Київської області, вул. Незалежності, 2, про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, - задовольнити.
Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи загальне захворювання, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, - сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого:
- 26 грудня 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 07 червня 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області виключено з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що заподіяне потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження потягло його смерть, в решті вирок в частині призначення покарання, - залишено без змін, -
- який з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Житомирська УВП (№8) та з 12.06.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи загальне захворювання, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, - сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого:
- 26 грудня 2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 07 червня 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області виключено з мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що заподіяне потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження потягло його смерть, в решті вирок в частині призначення покарання, - залишено без змін, -
- який з 11.03.2019 року утримувався в ДУ «Житомирська УВП (№8) та з 12.06.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - звільнити умовно достроково від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на 304 дні.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1