Справа № 645/7259/18
Провадження № 1-кп/645/188/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальні провадження № 0002786, № 0003081 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, що має середню освіту, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , не заміжню, раніше судиму 24.07.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ст. 198 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строк 1 рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 07 листопада 2018 року, близько 17 год. 30 хв., зайшла до майстерні з ремонту одягу, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 21, де побачила раніше незнайому їй потерпілу ОСОБА_6 , котра працювала за швейною машиною. ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_6 придбати у неї банку кави, яку вона принесла з собою. ОСОБА_6 не прийнявши пропозицію ОСОБА_5 попрохала останню вийти з приміщення майстерні. В цей час ОСОБА_5 на оверлоці, розташованому за спиною потерпілої, помітила гаманець ОСОБА_6 .. У ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла сидить за швейною машинкою та не спостерігає за її діями, реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, взяла з оверлоку гаманець ОСОБА_6 , який не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 40 грн., 10 євро, 2 долара США. Відповідно до встановленого НБУ офіційного курсу гривні до євро станом на 07.11.2018 року 10 євро 319 грн. 40 коп., гривні до долара 55 грн. 90 коп.. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникла, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 415 грн. 30 коп.. Крім того, в гаманці потерпілої ОСОБА_6 знаходилася банківська картка ПАТ «АльфаБанк», видана на ім`я останньої. У ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на привласнення банківської картки ПАТ «АльфаБанк», виданої на ім`я ОСОБА_6 , що є банківським документом, тобто містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує певні події, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру. ОСОБА_5 , привласнивши собі банківську карту «АльфаБанк» ОСОБА_6 , діючи умисно, в ніч з 07.11.2018 року на 08.11.2018 року о 02 год. 31 хв., здійснила покупку на суму 41 грн., за яку розплатилася банківською картою «АльфаБанк», видану на ім`я ОСОБА_6 .. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, прослідувала до кафе «Аппетітто», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Рибалко, 1-в, де о 02 год. 36 хв. банківською картою на ім`я ОСОБА_6 розплаталися за замовлення на суму 135 грн., а далі о 02 год. 59 хв. ОСОБА_5 намагалася розплатитися вищевказаною банківською картою в супермаркеті «АТБ», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 12-а, проте не змогла у зв`язку з тим, що банк заблокував картку за заявою потерпілої.

Крім того, ОСОБА_5 , 20.12.2018 року близько 22 години знаходилася у приміщенні кафе «Чарка», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, б. 36/1, де розпивала алкогольні напої. В ході розпивання алкогольних напоїв у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння мобільним телефоном «HUAWEI Y6», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/89СЕ-19 від 15.01.2019 року 3182 грн. 90 коп., який належав потерпілому ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_5 , підійшовши до раніше незнайомого їй потерпілого ОСОБА_8 попросила останнього надати їй мобільний телефон «HUAWEI Y6» для здійснення дзвінка. ОСОБА_8 , будучи впевнений, що дії ОСОБА_5 мають правомірний характер, передав останній свій мобільний телефон «HUAWEI Y6». Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_5 скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 відволікся та за її діями не спостерігає, направилася із мобільним телефоном до виходу із кафе «Чарка». Після чого, ОСОБА_5 , вийшовши із кафе «Чарка», з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись мобільним телефоном потерпілого на власний розсуд, спричинивши шкоду потерпілому ОСОБА_8 в розмірі 3182 грн. 90 коп..

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочинів визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила суду, що 07.11.2018 року вона вечорі зайшла до майстерні одягу, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, де запропонувала швачці придбати у неї банку кави, проте швачка відмовилися придбавати у неї каву. ОСОБА_5 побачила на оверлоці гаманець, яким вирішила заволодіти, в результаті чого, переконавшись, що за її діями потерпіла не спостерігає, взяла гаманець, після чого з місця вчинення злочину зникла. В гаманці були грошові кошти: гривні, євро, долари та банківська картка «АльфаБанк». Грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд, банківською карткою скористалася в супермаркеті «АТБ», придбавши товари на 41 грн., крім того в кафе «Аппетітто», придбала їжу на суму 135 грн., за що також розрахувалася банківською картою ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_5 , наприкінці грудня 2018 року знаходилася в кафе «Чарка», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, більш точної адреси не пам`ятає, де вживала спиртні напої. У даному кафе вона познайомилася із ОСОБА_9 . Вона попрохала останнього надати їй мобільний телефон, переконавши останнього, що телефон їй потрібний для, начебто, здійснення телефонного дзвінка. Після того, як ОСОБА_8 віддав їй свій мобільний телефон, вона вийшла з кафе та не повернулася, не маючи наміру повертати телефон та маючи реальну можливість розпорядитися телефоном потерпілого на свій розсуд. Також ОСОБА_5 повідомила суду, що вона вчинила злочини, оскільки у неї відсутній паспорт та вона не могла працевлаштуватися та заробляти гроші. Інкриміновані злочини вчинила, оскільки їй необхідні були гроші на власні потреби.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі, потерпілі не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутності сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Вину обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше судима Фрунзенським районним судом м. Харкова 24.07.2018 року за ст. 198, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до одного року 6 місяців позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строк 1 рік, не працює, згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася, згідно довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває.
Згідно досудової доповіді Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 11.09.2019 року ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. У висновках зазначалося, що враховуючи інформацію, яка характеризує особистість ОСОБА_5 , історію правопорушень, високий рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Процес реабілітації та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, необхідно розпочинати в умовах цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за змістом ст. 12 КК України, є умисним злочином невеликої та середньої тяжкості, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, відношення обвинуваченої до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі. Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини їх вчинення, та остаточно призначити покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини за попереднім вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2018 року. Враховуючи дані щодо особи обвинуваченої, а також ту обставину, що остання не працює та не має іншого джерела доходу, суд вважає неможливим призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею інших злочинів.

Підстави для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75 КК України - відсутні.
Що стосується цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , суд приходить до висновку про їх задоволення, виходячи з наступного.
Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України).
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Так, відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченою завдано матеріальну шкоду потерпілим, то вона підлягає стягненню.

Згідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
На підставі викладеного суд задовольняє цивільні позови потерпілих.
За змістом п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються рішення суду щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового розгляду до ОСОБА_5 не було застосовано запобіжний захід. Клопотання про обрання запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, до суду не надходило.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати із залученням експерта.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України- у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова у виді 2 (двох) років обмеження волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2018 року у виді 6 місяців обмеження волі та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
Цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 3886,90 грн..
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 600 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6/89се-19 від 15.10.2019 року по кримінальному провадженню № 0003081 від 21.12.2018 року в сумі 429 грн..
Речові докази DVD-R диск з відеозаписом із внутрішньої камери спостереження супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 120-а, який долучений до матеріалів кримінального провадження № 0002786 від 17.11.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили немає.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1