Справа № 348/869/20
Провадження № 11-сс/4808/123/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2020 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що вказану ухвалу вважає такою, яка порушує процесуальні норми і конституційні права його підзахисного. Зазначає, що рішення прийняте за відсутності обґрунтованої підозри, за відсутності будь-яких доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення ним інкримінованого правопорушення. Вказує, що суддею не були враховані показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_11 , які категорично стверджували, що підозрюваний не вчиняв будь-яких протиправних дій до потерпілої ОСОБА_12 і їхні показання не спростовано. Посилається на те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що прокурором не було доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_8 та не обґрунтовано, в чому саме полягає винятковість такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Стверджує, що слідчий суддя не врахував те, що у підозрюваного на утриманні двоє неповнолітніх дітей, він одружений, має постійне місце проживання, міцність соціальних зв`язків. Наголошує, що ризики, на які посилався прокурор, не були доведені в судовому засіданні, не підтвердженні доказами. На його думку, у слідчого судді були всі законні підстави відмовити в задоволенні клопотання про обрання до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2020 року клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з моменту його затримання, тобто до 14 год. 30 хв. 01 серпня 2020 року, з визначенням розміру застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок гривень).

Слідчий суддя таке рішення мотивував тим, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 03 червня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 04 червня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Обґрунтованість підозри підтверджується сукупністю зібраних доказів. Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра». При цьому показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не спростовують обґрунтованість підозри. Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя висновків про їх наявність. З огляду на викладене, а також наведених вище характеристик кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та вагомості встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про те, що іншими більш м`якими запобіжними заходами запобігти настанню зазначених ризиків не видається за можливе, на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам. Твердження сторони захисту про те, що у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, оцінено слідчим суддею критично з огляду на суть злочину, у вчиненні якого вказана особа обґрунтовано підозрюється, його особу, та обставини вчинення злочину. Вказані особисті дані, з огляду на наведене, не є достатніми запобіжниками для усунення (зменшення) ризиків, існування яких доведено стороною обвинувачення. За таких обставин, слідчий суддя вважав, що клопотання прокурора про застосування заходу забезпечення у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обґрунтоване та підлягає задоволенню. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя вважав за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.

Заслухавши сторін, суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно скасувати з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 04 червня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, зокрема: протоколом огляду місця події від 03 червня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 6-7), протоколом огляду місця події від 03 червня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 8-10), протоколами допитів потерпілої ОСОБА_12 (а.п. 11) та свідка ОСОБА_13 (а.п. 12-13), іншими доказами.
При цьому, слідчим суддею правильно дано оцінку відносно обґрунтованості підозри показанням і свідків ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_11 .
На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як зазначив слідчий суддя, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_14 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Відповідно, за таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків по кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 має реальну можливість спілкуватись з потерпілою та свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Наявність ризику вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що стороною захисту не надано доказів щодо постійного джерела доходу та засобів до існування підозрюваного, що може в подальшому спонукати вчиняти корисливі злочини.

Таким чином, позиція сторони захисту про відсутність у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах та доводять наявність відповідних ризиків.

В той час, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином не перевірив можливість запобігання відповідним ризикам при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду апеляційної інстанції, тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та вагомість наявних у клопотанні доказів на доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не є безумовними обставинами для обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки важливо враховувати і ряд інших, перелічених діючим кримінальним процесуальним законодавством обставин, які обґрунтовують саму фактичну необхідність застосування в даному випадку такого виду запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя не в повній мірі взяв до уваги характеризуючі дані підозрюваного, адже саме оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, які підтверджують чи спростовують обґрунтованість підозри, заявлені ризики, можна зробити остаточний висновок по вирішенню клопотання.

Слідчий суддя належним чином не врахував те, що у підозрюваного ОСОБА_8 на утриманні двоє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, міцність соціальних зв`язків.
На думку суду апеляційної інстанції слідчий суддя помилково прийшов до висновку, що в даному випадку при наявності відповідних ризиків застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Оскільки переконливого обґрунтування з посиланням на докази чи обставини того, що жоден із перелічених у ст. 176 КПК України більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, не вказано як в клопотанні слідчого, так і не доведено прокурором в судовому засіданні, відповідно, слідчим суддею не наведено у судовому рішенні, не враховано в повній мірі особу підозрюваного, враховуючи, що виключних обставин для тримання ОСОБА_8 під вартою немає, а заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

На думку суду апеляційної інстанції, виходячи з обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюють ОСОБА_8 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин, на які наголошує ст. 178 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, відносно ОСОБА_8 необхідно обрати домашній арешт, що полягає в забороні залишати житло цілодобово.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Тож, на думку суду апеляційної інстанції, ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 домашній арешт цілодобово строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у даному провадженні;

4) невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово направити до органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Встановити строк дії ухвали апеляційного суду про домашній арешт цілодобово ОСОБА_8 до 01 серпня 2020 року

Підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5