Справа №463/7765/19
Провадження №1-кс/463/519/20
У Х В А Л А

30 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скарги адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанови про відмову у визнанні потерпілим і про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргами від 20 січня 2020 року на постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 21 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000899 від 12 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та про відмову у визнані потерпілим ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні. Просить скасувати оскаржувані постанови та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні..

Скарги мотивує тим, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження № 0000899 від 12 вересня 2019 року. Оскаржуваними постановами кримінальне провадження було закрито та відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні. Копії оскаржуваних постанов отримано 8 і 9 січня 2020 року. З постановами не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, не вчинено належної перевірки отриманих доказів. Вважає, що слідчим неправомірно не визнано ОСОБА_4 потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено тілесні ушкодження: вогнепальні поранення.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року об`єднано в одне провадження скарги ОСОБА_3 на постанови про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілим.

В судовому засідання 29 січня 2020 року, яке проводилось в режимі відеоконференції скаржник подані скарги підтримав з мотивів викладених в них, просив скарги задовольнити. В судове засідання 30 січня 2020 року скаржник не з`явився, подав клопотання про розгляд скарг у його відсутності.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заперечення на скарги, відповідно до якого просить в задоволені таких відмовити, оскільки кримінальне провадження є закрите, а скаржник не є суб`єктом, якому КПК України надано право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарг, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скарги у відсутності скаржника та слідчого.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000899 від 12 вересня 2019 року, дослідивши матеріали скарг, приходжу до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів скарг вбачається, що постановою від 21 грудня 2019 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000899 від 12 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З матеріалів кримінального провадження № 0000899 від 12 вересня 2019 року вбачається, що в ході проведення досудового розслідування слідчим проведено огляд місця події, здобуто речові докази на які накладено арешт, зокрема три гільзи, нагрудну відеокамеру, пістолет «Макарова», два магазини до «ПМ», колодку з вісьмома патронами, проведено допити в якості свідків працівників поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , отримано медичні документи в підтвердження факту проходження лікування зазначеними свідками, отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000519 від 12 вересня 2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, зокрема отримано копії повідомлень про підозри ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, висновки експертів про наявність в ОСОБА_7 ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, висновки експертів про наявність в ОСОБА_4 , ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, протоколи проведення слідчих експериментів. Також оглянуто відео файли з нагрудної камери працівника поліції, проведено ряд експертиз, в тому числі токсилогічних, за наслідками яких в крові працівників поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового та амілового спиртів, отримано висновок службового розслідування від 20 вересня 2019 року за фактом можливого порушення службової дисципліни працівниками Ківерцівського ВП ГУНП у Волинські області під час надзвичайної події, що мала місце за їх участі 11 вересня 2019 року поблизу с. Карпилівки Ківерцівського району Волинської області з якого вбачається, що в діях поліцейських ОСОБА_6 і ОСОБА_7 під час зупинки автотранспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , подальшого його затримання, застосування фізичної сили та спецзасобів, складу дисциплінарних проступків не виявлено, в діях поліцейського ОСОБА_6 під час застосування ним вогнепальної зброї в тому числі відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , складу дисциплінарного проступку не виявлено. Крім того, неодноразово викликались для допиту в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які на виклики слідчого не з`явились.
Виносячи оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчим надано оцінку діям працівників поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , які відповідають вимогам ст. 45, 46 Закону України «Про національну поліцію», внаслідок чого встановлено співрозмірність дій працівників поліції по відношенню до ОСОБА_4 .
Під час розгляду скарги по суті слідчим суддею не встановлено фактів, які свідчили про перевищення працівниками поліції службових повноважень, а тому не зважаючи на факт спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, слідчим правомірно відмовлено йому у визнанні потерпілим.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

21 грудня 2019 року постановою слідчого ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000899 від 12 вересня 2019 року було закрито.
Проаналізувавши здобуті під час досудового розслідування докази, в тому числі які описані вище, слідчий прийшов до висновку, щодо відсутності в діях працівників поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування , яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Таким чином, слідчим в повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому кримінально процесуальному порядку докази, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На підставі вказаного, слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені усі необхідні та достатні слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях працівників поліції складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а тому приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Крім того, окремою підставою для відмови в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження є та обставина, що особа, яка звернулась зі скаргою не є суб`єктом оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду наведеного, слідчий суддя в задоволені скарги відмовляє.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені скарг ОСОБА_3 поданих в інтересах ОСОБА_4 на постанови про відмову у визнанні потерпілим і про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала в частині відмови в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано, в іншій частині негайно після проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала в частині відмови в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала в частині відмови в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1