Справа № 173/544/20
Номер провадження1-кп/173/118/2020
В И Р О К
іменем України

22 червня 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження №0000153, № 0000272 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ст.390-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактами вчинення 27 січня 2020 року, 02 лютого 2020 року та 18 лютого 2020 року домашнього насильства відносно своєї матері - ОСОБА_5 , на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері - ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, ОСОБА_4 02.03.2020 року близько 14.00 години,

перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де він мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підґрунті того, що ОСОБА_4 тривалий час зловживає спиртними напоями між останнім та ОСОБА_5 виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 прийшов у стан сильної агресії та маючи намір на заподіяння психологічного насилля своїй матері ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, почав висловлювати словесні образи на адресу ОСОБА_5 та погрози застосування фізичної сили, з одночасним пошкодженням майна, розташованого на території її домоволодіння, та забороною входу ОСОБА_5 до приміщення кухні.

Вказаними діями ОСОБА_4 принизив потерпілу ОСОБА_5 , викликав у неї емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку, чим призвів до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 , потерпіла, будучи не в змозі захистити себе через похилий вік, зателефонувала доньці ОСОБА_7 , яка викликала працівників поліції за місцем проживання ОСОБА_5 , по приїзду яких протиправні дії ОСОБА_4 були зупинені.

Окрім цього, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року, яке підлягає негайному виконанню, з метою забезпечення безпеки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є матір`ю та батьком ОСОБА_4 , виданий обмежувальний припис, згідно якого ОСОБА_4 встановлено заходи тимчасового обмеження його прав на строк 6 місяців, та покладено на нього обов`язки: зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , звільнити будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 , перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 наближатися на ближче ніж 500 метрів до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_8 , будучи ознайомленим 20 березня 2020 року під підпис із зазначеним вище рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, у період часу з 20 березня 2020 року по 18 травня 2020 року умисно не виконував встановлений рішенням суду обмежувальний припис, а саме: не звільнив будинок за адресою: АДРЕСА_2 , наближався до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ближче ніж на 10 метрів, та продовжив проживати у місці спільного проживання з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , систематично влаштовував конфлікти з останніми, чинив сварку, образливо чіплявся до них, погрожував застосуванням до них фізичної сили, внаслідок чого ОСОБА_5 зверталася з повідомленням про злочин до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській, області 03 квітня 2020 року, 09 квітня 2020 року та 12 травня 2020 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1 КК, ст.390-1 України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що дійсно при вказаних обставинах він раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 та підтвердив, що 02.03.2020 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де він мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_6 , між ним та ОСОБА_5 виникла словесна сварка, в ході якої він прийшов у стан сильної агресії та почав висловлювати словесні образи на адресу матері, погрози застосування фізичної сили, з одночасним пошкодженням майна, розташованого на території домоволодіння та забороняв входити матері до приміщення кухні. Окрім цього, будучи ознайомленим 20.03.2020 року під підпис із рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2020 року, у період часу від 20.03.2020 року по 18 травня 2020 року не виконував встановлений рішенням суду обмежувальний припис, а саме: не звільнив будинок за адресою: АДРЕСА_2 , наблизився до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ближче ніж на 10 метрів, та продовжив проживати у місці спільного проживання з матір`ю та батьком, систематично влаштовував конфлікти з останніми, вчинив сварку, образливо чіплявся до батьків, погрожував застосуванням до них фізичної сили. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що дійсно, при вказаних обставинах 02.03.2020 року між нею та її сином ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на території її домоволодіння, де вони разом мешкають, виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 прийшов у стан сильної агресії та почав висловлювати словесні образи на її адресу та погрози застосування фізичної сили. Пошкоджував майно, розташоване на території її домоволодіння та забороняв виходити з кухні. Своїми діями її син викликав в неї емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку, чим призвів до психологічних страждань та погіршення якості її життя. Будучи не в змозі захистити себе через похилий вік, вона зателефонувала доньці ОСОБА_7 , яка викликала працівників поліції. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи; за ст.390-1 КК України - умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді обмеження волі в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявила, цивільний позов до суду не надала.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторони кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України не заявляли, а тому дане питання не обговорювалось.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ст.390-1 КК України та призначити йому покарання

- за ст. 126-1 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ст.390-1 КК України у вигляді 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.

На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1