Провадження № 11-сс/811/124/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30.01.2020 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30.01.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000850 від 23.08.2019 року та накладено арешт на: Флеш-накопичувач Transcend 32 GB із фотоапарату Canon; Флеш-накопичувач чорного кольору із сірим шнурком; Диск CD-R білого кольору в чорній коробці; Мобільний телефон Samsung Duos чорного кольору із сім-карткою Life; Мобільний телефон Nokia 8800 золотого кольору; Iphone 6 білого кольору в чохлі прозорому з сім-картою Київстар; Банківська картка Приватбанк Кредитка № НОМЕР_1 дійсна до 10/15 чорного кольору; Банківська картка Приватбанк, № НОМЕР_2 дійсна до 01/22; Банківська картка № НОМЕР_3 дійсна до 01/23; Apple Ipad чорного кольору, який знаходиться в червоному чохлі з білими вставками; Apple Ipad білого кольору, який знаходиться у чохлі з червоними та синіми вставками та зарядний пристрій, заборонивши ОСОБА_7 , їх відчуження, розпорядження та користування ними.
Адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт на майна.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог адвокат зазначає, що арешт було накладено на особисті речі ОСОБА_7 , які не мають жодного відношення до здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, не мають жодних ознак речових доказів, яким б можна встановити обставини кримінального правопорушення, є особистими речима ОСОБА_7 , який в кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого. Крім цього, апелянт зазначає, що ОСОБА_7 є третьою особою, а тому з клопотанням про арешт майна в силу вимог ст.64-2 КПК України мав би звертатися прокурор, а не слідчий.

З огляду на наведене апелянт вважає безпідставним рішення слідчого судді про задоволення клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_7 ..

При апеляційному розгляді адвокат ОСОБА_9 підтримав подану апеляційну скаргу та вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, та в засіданні навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор вважає, що вважає ухвалу слідчого судді є законною та обґрунтованою, і таку слід залишити в законній силі.

Заслухавши доповідача та пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали клопотання і доводи апеляційної скарги прокурора, заслухавши пояснення прокурора та адвоката, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до постанови слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 від 24.01.2020 року вилучені під час обшуку житла ОСОБА_7 речі були визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000850 від 23.08.2019 року (а.с.18).

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у даному кримінальному провадженні існує сукупність вищезазначених підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно, у повній мірі відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст.98 цього Кодексу, а саме це є матеріальні об`єкти, що містять або можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Судом апеляційної інстанції не беруться до уваги покликання апелянта про те, що ОСОБА_7 є третьою особою, а тому з клопотанням про арешт майна в силу вимог ст.64-2 КПК України мав би звертатися прокурор, а не слідчий, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання в межах кримінального провадження №0000850 від 23.08.2019 року існують дані про те, що ОСОБА_7 із сторони військовослужбовців та працівників військової частини НОМЕР_4 регулярно поступають пропозиції щодо придбання викраденого військового майна та останній підшуковує шляхи реалізації такого. Тобто за даних умов не можливо говорити про те, що ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні має статус третьої особи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 подане з метою збереження речових доказів та відповідає вимогам закону, а слідчий суддя обґрунтовано його задоволив з огляду на подальше встановлення органом досудового розслідування обставин кримінального провадження..
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до обґрунтованого переконання про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити в законній силі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30.01.2020 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: