Справа № 211/7378/19
Провадження № 1-кп/211/343/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000690 від 13.05.2019, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, який офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , у відсутність потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2707/10/0408 від 24.11.2010 обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано до сплати аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 20 жовтня 2010 року до повноліття на користь матері, ОСОБА_7 , про що видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа № 2707/10/0408 від 24.11.2010 державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 22.12.2010 відкрито виконавче провадження № 50888338, після чого в зв`язку із заявою ОСОБА_8 державним виконавцем 18.10.2018 винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Довгинцівського ВДВС та передано для подальшого виконання.

ОСОБА_3 будучи працездатним, знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, достеменно знаючи про рішення суду про стягнення аліментів, в період часу з 18.10.2018 до 30.04.2019 із 01.08.2019 до 31.10.2019 злісно ухилявся від сплати аліментів: у вказаний період обвинувачений не працював, заходів щодо свого працевлаштування не приймав, не звертався до центру зайнятості з питань працевлаштування та на обліку не перебував.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_3 в період з 18.10.2018 до 30.04.2019 із 01.08.2019 до 31.10.2019 перед потерпілою ОСОБА_6 утворилась заборгованість із виплати аліментів в сумі 28481 гривні 66 копійки, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та пояснив, що сплачував аліменти, коли працював на шахті, після звільнення з роботи поїхав на заробітки та теж надав кошти на утримання дитини. Однак останній час склалась складна матеріальна ситуація, він не може знайти рооботу, допомогав матері з лікуванням, так як вона хворіла та потребувала операції. Щоб вирішити проблему заборгованості пропонував ОСОБА_6 переооформити на дитину житло, однак остання відмовилась. Просив суворо його не карати, заборгованість по аліментам зобовязувався погасити.

Згідно до частини 3 статті 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники судового провадження. Обвинувачений пояснив, що правильно розуміє зміст цих обставин, його позиція є добровільною і розуміє, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України за ознаками: злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебував та не перебуває, офіційно не працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, висновок органу пробації, особу обвинуваченого, який щиророзкаювався та зобовязувався погасити заборгованість, суд вважає, необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі мінімальним строком зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

Також, суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час судового розгляду не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд-,

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та покласти обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2,3 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1