Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2917/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000078 ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- 03.04.2007 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 20.11.2007 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
- 18.07.2008 Апеляційним судом Житомирської області за ст. 348, 71 КК України до 10 років позбавлення волі, відомості про звільнення з МПВ відсутні,
та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.01.2011 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1-го року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 24.02.2012 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 2-х років позбавлення волі;
- 08.05.2014 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3-х років позбавлення волі, 11.11.2016 звільнений з Коростенської ВК № 71 по відбуттю строку покарання,

обвинувачених за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 серпня 2019 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та призначено їм покарання:

-за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є власністю засуджених;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є власністю засуджених.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є власністю засуджених.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дію обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 жовтня 2019 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 грудня 2019 року.

25.11.2019 року від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який спливає 15.12.2019 року. В обґрунтування клопотання прокурор послалася на те, що розгляд даного кримінального провадження в апеляційній інстанції не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися. Вказала, що обвинувачені раніше неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності, не мають міцних соціальних зв`язків, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а тому перебуваючи на волі можуть переховуватися від суду або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала клопотання, доводи обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників в заперечення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за корисливі тяжкі злочини, не мають міцних соціальних зв`язків, можуть переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Крім того, за наявності об`єктивних причин, апеляційний суд не має можливості завершити провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 серпня 2019 року, внаслідок відмови обвинуваченого ОСОБА_10 від захисника ОСОБА_11 та необхідністю призначення ОСОБА_10 іншого захисника для розгляду апеляційних скарг по суті.

Наведене свідчить про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку, передбаченого законом, тобто до 06 лютого 2020 року.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 401 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 лютого 2020 року.

Строк дії ухвали до 06 лютого 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :