Справа №523/6164/18
Провадження №1-кп/523/314/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 р. Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні колегії суддів Суворовського районного суду м. Одеси знаходяться матеріали кримінального провадження №0001025 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України.

04.12.2019р. Увалою районного суду м. Одеси задоволено частково клопотання прокурора та обрано відносно обвитуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на останнього низки процесуальних обв`язків.

В подальшому до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує наявністю ризиків, які продовжують існувати та які не зменшились, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні низки кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, з урахуванням особи обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків.

На думку прокурора, продовжують існувати ризики та існують підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_14 може переховуватися від суду; спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, прокурор просить застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів та визначити заставу в розмірі заподіяної потерпілим шкоди у розмірі 942171,43грн.

В судовому засіданні, прокурор подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави; потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора в повному обсязі, разом з представниками потерпілих - адвокатів ОСОБА_9 та відповідно ОСОБА_10 .

Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що обвинувачений ОСОБА_14 телефонує та погрожує їй.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив в клопотанні відмовити, при цьому посилався на відсутність доведених ризиків, стан здоров`я підзахисного, наявність постійного місця проживання та міцні соціальні зв`язки, а також відсутність намірів з боку обвинуваченого перешкоджати судовому розгляду справи; обвинувачений ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що наведені стороною обвинувачення ризики відсутні. Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання прокурора та долучені до нього матеріали, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора з огляду на наступне.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Тримання під вартою (продовження тримання під вартою) може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за якими законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадяти років з конфіскацією майна, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає (на вказане зокрема вказує наявність на кожному судовому засіданні низки потерпілих та їх представників), а тому звільнення обвинуваченого може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

Судом також враховується, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу, неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання (на існування таких ризиків вказує зокрема те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних тяжких та АНАЛОГІЧНИХ особливо тяжких злочинів (довідка про судимість), а тому може мати зв`язки з антигромадськими елементами, щоб перешкоджати судовому розгляду та змінити місце проживання), з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Крім того, судом враховується, що на даний час по справі не проведено допит потерпілих та свідків, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім цього, суд вважає не можливим застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки такий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час проведено лише допит обвинуваченого, допити потерпілих та свідків не проведений, дослідження письмових доказів по справі не проведено, інші докази не досліджені, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, а тому суд, вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 строком на два місяці.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням на обвинуваченого в разі внесення застави процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - прибувати до суду за кожним викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст.ст.314, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 28.07.2020р., взявши під варту останнього в залі суду.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 608 100 гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, які зазаначені в мотивувальній частині.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
На підставі Рішення Конституційного Суду України №4рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2