ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1578/20 Справа № 176/412/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року у задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», узгоджене заступником голови спостережної комісії, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів засуджений мав 9 стягнень, які погашені за плином часу.
В той же час, на думку суду, незважаючи на те, що стягнення мали місце понад 1,6 роки тому назад та погашені за плином часу, поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про те, що він не довів своє виправлення. Адже, виправлення засудженого повинно відбуватися протягом всього періоду відбування покарання та поведінка засудженого протягом зазначеного періоду повинна свідчити про дійсне виправлення останнього.
Наявність позитивної характеристики не вказує на усвідомлення засудженим своєї вини, а поведінка останнього свідчить лише про те, що він бажає скорішого звільнення з місць позбавлення волі.
Поведінка засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі тримання його в місцях попереднього ув`язнення, не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в данному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженої, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджена не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Довгинцевського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2017 року за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 , ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць. Строк відбуття покарання рахувати з 12.06.2017 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 12.06.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 року, вирок Довгинцевського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2017 року скасовано. Ухвалено новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_7 призначено остаточне покарання, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. В іншій частині вирок залишено без змін.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2019 року зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017 року по 29.11.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Злочини вчинені ОСОБА_7 є умисними та відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26».
Разом із цим, засуджений мав 9 стягнень, які погашені за плином часу, стягнення мали місце понад 1,6 роки тому назад та погашені за плином часу, поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про те, що він не довів своє виправлення. Адже, виправлення засудженого повинно відбуватися протягом всього періоду відбування покарання та поведінка засудженого протягом зазначеного періоду повинна свідчити про дійсне виправлення останнього.
Наявність позитивної характеристики не вказує на усвідомлення засудженим своєї вини, а поведінка останнього свідчить лише про те, що він бажає скорішого звільнення з місць позбавлення волі.
Поведінка засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі тримання його в місцях попереднього ув`язнення, не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, доводи апелянта про те, що він досяг прогресу у напрямку виправлення та зазнав змін, спростовуються вищевикладеним.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження апелянта про те, що він довів своє виправлення і готов до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», узгоджене заступником голови спостережної комісії, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4