Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/114/20
Провадження № 1-кп/553/115/2020
В И Р О К
Іменем України

12.06.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.04.2012 року Київським районним судом м. Полтави за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 190 ч.2, 198, 70 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі;

-25.11.2013 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України на строк 5 місяців арешту;

-27.12.2013 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. ст. 198, 70 ч.4 КК України на 6 місяців арешту;

-06.08.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-20.08.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-15.09.2014 року Київським районним судом м. Полтави за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч.4 КК України на 1 рік 9 місяців позбавлення волі;

-23.06.2016 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-17.11.2016 року Київським районним судом м. Полтави за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч.4 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-20.01.2017 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України,-

в с т а н о в и в:

23.10.2019 року, близько 14.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території станції Полтава Південна, за адресою: м. Полтава, вул. Площа Слава, 2, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, шляхом обману потерпілого ОСОБА_7 заволодів його телефоном марки «Microsoft Lumia - 640 Dual» чорного кольору для здійснення дзвінка та не повернув. Після вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 з місця скоєння зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1017,67 грн., згідно висновку №903 від 13.04.2020 року.

10.01.2020 о 19:20 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу автомобільної стоянки навпроти «Приміських кас» станції «Полтава - Південна» по вулиці Гайового у м. Полтава, діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом здійснення певних дій біля терміналу з поповнення, шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки «Honor А8», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належав потерпілій ОСОБА_10 , завдавши матеріального збитку на суму 2308, 33 грн. відповідно до висновку експерта Полтавського НДЕКЦ №118, від 16.01.2020 року. Після чого обвинувачений ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2308, 33 грн.

15.01.2020 року, близько 12.30 год., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе «Гараж» по вул. Гайового, 1А, м. Полтава, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, користуючись тим, що його дії ніхто не помічає, шляхом вільного доступу, зі столу, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 7А Matte Вlасk» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , вартістю 2054,00 грн., згідно висновку експерта №211 від 23.01.2020 року, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , матеріального збитку на вказану суму. Після цього з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

25.01.2020 року у період з 16:00 до 17:00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину «Фішмаркет» за адресою: м. Полтава, вул. Привокзальна, 1, діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_12 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки Samsung Galaxy A 10 S, модель SM-А107F/DS, серійний номер НОМЕР_5 , у корпусі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , вартістю 3108, 89 грн., чохлом до мобільного телефону «FB DENGOS SAMSUNG A10 S» чорного кольору № НОМЕР_8 , вартістю 200,47 грн. та захисним склом «DENGOS FG SAMSUNG Galaxy A10 S» №, вартістю 124,06 грн., що належали потерпілому ОСОБА_12 , завдавши матеріального збитку на загальну суму 3444,42 грн., відповідно до висновку експерта №290 від 10.02.2020 року. Після чого обвинувачений ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальної шкоди.

09.03.2020 року, у денний час доби, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на Південному залізничному вокзалі м. Полтави за адресою: м. Полтава, площа Слави, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу викрав з карману сумки потерпілої ОСОБА_13 , яку остання дала потримати обвинуваченому ОСОБА_6 , грошові кошти у сумі 520 грн. Після вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 з місця скоєння зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 520 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.03.2020 року, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на Південному залізничному вокзалі м. Полтава за адресою: м. Полтава, площа Слави, вирішив заволодіти майном, що знаходилося в сумці потерпілої ОСОБА_13 , яку остання дала йому потримати. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи таємно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрав з карману ОСОБА_13 банківську картку № НОМЕР_9 з відкритим кредитним рахунком № НОМЕР_10 відкритого на ім`я ОСОБА_13 в АТ «ОТП Банк», які належали останній та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХП від 02.10.1192 року, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-Ш від 05.04.2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-Ш від 07.12.2000 року, «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2010 року №223, є різновидом офіційних документів.

Не зупиняючись на досягнутому, 09.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на Південному залізничному вокзалі м. Полтава, за адресою: м. Полтава, вул. Площа Слави, вирішив заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 09.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, скористався банківською карткою № НОМЕР_9 з відкритим кредитним рахунком № НОМЕР_10 , відкритим на ім`я потерпілої ОСОБА_13 в АТ «ОТП Банк», ввівши пін-код, який був у сумці останньої, перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Площа Слави, 2, у відділенні банкомату АТ КБ «Приватбанк», близько 17:06 год. зняв грошові кошти у готівковому вигляді у сумі 1000 грн., близько 17:07 год. зняв грошові кошти у готівковому вигляді у сумі 1000 грн. та близько 17:07 год. зняв грошові кошти у готівковому вигляді у сумі 500 грн., а також 17:08 год. здійснив поповнення свого мобільного рахунку НОМЕР_11 . Після вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 з місця скоєння зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 2659 грн.

Крім того, 22.03.2020 року, близько 19.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «Продукти» по вул. Великорогізнянській, 40, в м. Полтава, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, користуючись тим, що його дії ніхто не помічає, шляхом вільного доступу, з кишені куртки потерпілої ОСОБА_14 , таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Core 2» IMEI: НОМЕР_12 , вартістю 750 грн., згідно висновку експерта №978 від 22.04.2020 року, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_14 , матеріального збитку на вказану суму. Після цього з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтвердивши факт їх скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, щодо виду та міри покарання обвинуваченому покладалися на розсуд суду.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України вважає повністю доведеною сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення безпосередньо перевірених судом в ході розгляду даного кримінального провадження.

Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.
Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.
Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 :

-за ч.2 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно;

-за ч.2 ст.190КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно;

-за ч.2 ст.190КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном зловживаючи довірою (шахрайство), вчиненому повторно;

-за ч.1 ст.357 КК України, як умисні дії, які виразилися у викраденні офіційного документа, вчинене з корисливою метою.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочинів і щиро розкаявся у цьому, його вік, проте, обвинувачений не займається суспільно-корисною працею, не відшкодував шкоду завдану потерпілим, беручи до уваги як пом`якшуючі обставини по справі, так і відсутність обтяжуючих обставин, а також, те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, суд вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді реального позбавлення волі передбаченого в межах санкції статтей обвинувачення та без застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а також із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України.
По справі цивільні позови не заявлялись.
Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню піддягають стягненню з ОСОБА_6 .
Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі:

за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 05.06.2020 року тобто з моменту обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати пов`язані із проведенням експертиз по кримінальному провадженні у сумі 3505,74 грн.
Речові докази по справі телефон марки «Microsoft Lumia - 640 Dual» чорного кольору, імеі1: НОМЕР_13 , імеі2: НОМЕР_14 , який належить потерпілому ОСОБА_7 ; дві сім карти операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_15 та ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_16 , а також картку банку «Приват Банк» з номером НОМЕР_17 , що належать потерпілій ОСОБА_10 - повернути за належністю потерпілим.
Речовий доказ диск із записом інформації про транзакції та фото з банкомату АТ КБ «Приват Банк», який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Площа Слави, 4/2 залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1