Справа № 206/143/20
Провадження № 1-кс/206/18/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора та рішення слідчого,
ВСТАНОВИВ
14.01.2020 адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_6 до слідчого судді із скаргою на бездіяльність прокурора та рішення слідчого (далі - скарга).
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити повністю.
Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та зазначив, що портативна колонка не може бути речовим доказом і не була предметом здійснення кримінального правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги та зазначив, що з березня клопотання про долучення колонки, як речового доказу подано не було, а з приводу предмету скарги, то він не згоден, що саме він повинен був здійснювати копіювання та огляд колонки. Особисто до нього не надходило клопотання про проведення огляду колонки та долучення її до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.
Так, 09.01.2020 адвокат ОСОБА_3 , законний представник потерпілого ОСОБА_7 та малолітній потерпілий ОСОБА_6 звернулися до прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 з клопотанням, згідно якого прокурора було повідомлено, що сторона потерпілого володіє речовим доказом, який не був в ході досудового розслідування оглянутий та якому не було надано статусу речового доказу, а саме портативної колонки «JBL», на заволодіння якої були спрямовані злочинні дії підозрюваного ОСОБА_11 , поєднанні із застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_6 . В зв`язку із чим просили прокурора провести огляд портативної колонки «JBL» із застосуванням фотофіксації. Після огляду вищевказаною колонки просили також винести вмотивовану постанову в порядку ст. 110 КПК України щодо вирішення питання про надання статусу речового доказу.
10.01.2019 слідчим Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 з огляду на те, що портативна колонка, щодо якої заявлено клопотання про проведення її огляду не стосується обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, вона не може бути речовим доказом, так як вона не є знаряддям злочину, не могла зберегти на собі його сліди, не є набутою кримінально протиправним шляхом.
Так, пунктами 5, 18, 19 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Відповідно до п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, в тому числі, нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування та рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 2, 5, 7, 11 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої Наказом Генеральною прокуратурою України, Верховним Судом України, Державною судовою адміністрацією України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки та Державною податковою адміністрацією України від 27.08.2010, у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати: а) речові докази; б) предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання); в) документи, які засвідчують особу заарештованих підозрюваних, обвинувачених (підсудних); г) інші документи, що мають значення у справі; д) гроші та інші цінності, виявлені під час накладення арешту на майно підозрюваних, обвинувачених, підсудних або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна. Факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Після огляду речові докази приєднуються до справи постановою працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду або постановою судді.
Згідно ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.ч. 7, 11 ст. 290 КПК України про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Згідно п. 17 узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» судом касаційної інстанції констатується, що неоднаково у судовій практиці вирішується питання формулювання резолютивної частини ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарг на рішення прокурора та відмічається, що формулювання резолютивної частини в таких випадках залежить від конкретного предмета розгляду: якщо слідчим чи прокурором не було належним чином розглянуто питання про застосування заходів безпеки, то у такому випадку слідчий суддя може їх зобов`язати відповідне питання розглянути; якщо ж таке питання було розглянуте і особі було необґрунтовано відмовлено в застосуванні заходів безпеки, то у такому випадку слідчий суддя уповноважений зобов`язати відповідальну особу такі заходи застосувати.
В ході розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора та рішення слідчого, слідчим суддею встановлено, що на стадії досудового розслідування, яке не було ще закінчено, оскільки обвинувальний акт не було направлено до суду, після прийняття клопотання адвоката ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , прокурором, станом на дату розгляду скарги таке клопотання розглянуто фактично не було.
Тобто, строк та вимоги регламентовані ст. 220 КПК України при розгляді вказаного клопотання є порушеними.
Доводи прокурора ОСОБА_5 з приводу того, що він не отримував клопотання та не він взагалі зобов`язаний проводити огляд спростовується тим, що саме прокурору згідно ч. 9 ст. 290 КПК України потерпілий зобов`язаний письмово підтвердити факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів та на цій стадії прокурору, якого було повідомлено про наявність речових доказів та одночасно заявлено клопотання про огляд речі та долучення її до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.
З приводу скасування постанови слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 слід зазначити наступне.
Згідно з роз`ясненнями наведеними у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» при розгляді скарги на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій слідчому судді належить оцінювати: дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій; дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органом досудового розслідування у кримінальному провадженні; доцільність здійснення слідчих (розшукових) дій про які просить сторона кримінального провадження та обґрунтованість внесеного клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Частиною 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, слідчий суддя вважає, що слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 не мав повноважень розглядати дане клопотання та виносити постанову про відмову в задоволенні клопотання, оскільки дане клопотання було подане прокурору та саме він відповідно до положень ст. 220 КПК України мав розглянути дане клопотання, адже згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Окрім цього, слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову 10.01.2019, при тому що події кримінального правопорушення відбулися 30.03.2019, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.09.2019, що в свою чергу свідчить про те, що слідчим винесена постанова поза межами досудового розслідування, а відтак вона є незаконною та підлягає скасуванню.
До того ж, докази відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 95 КПК України мають бути належними і допустимими та мати значення для цього кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 93 КПК України).
Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Так, твердження ж слідчого у постанові про відмову у задоволенні клопотання з посиланням на те, що портативна колонка, щодо якої заявлено клопотання про проведення її огляду не стосується до обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, вона не може бути речовим доказом, так як вона не є знаряддям злочину, не могла зберегти на собі його сліди, не є набутою кримінально протиправним шляхом, а тому клопотання не підлягає задоволенню слідчим суддею не можуть бути розцінені як належна мотивація відмови у задоволенні клопотання. Такі висновки слідчого суперечать вимогам кримінально-процесуального законодавства, принципам та завданням досудового рослідування.
На підставі досліджених матеріалів справи та пояснень скаржника, наданих ним у судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання у проведенні слідчих дій є немотивованою та такою, що порушує права потерпілого та його представника на збирання належних та допустимих доказів, що безпосередньо передбачено КПК України.
В іншій частині скарга задоволенню не підлягає з огляду на наявність вичерпного переліку рішень, які слідчий суддя має право прийняти за результатами розгляду скарги (визнання нездійснення відповідних дій щодо організації копіювання та відображення речових доказів бездіяльністю прокурора) ч. 2 ст. 307 КПК України та з огляду на те, що клопотання подане в порядку ст. 220 КПК України прокурору та саме він повинен його розглянути, а зобов`язання слідчого вчинити певні дії, які просить адвокат буде втручанням з боку слідчого судді у діяльність слідчого та прокурора шляхом перекладання обов`язків з одного на іншого, що буде суперечити принципам діяльності правоохоронних органів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 22, 26, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 220, 223, 303-307, 309, 369-376 КПК України,
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора та рішення слідчого задовольнити частково.
В іншій частині скарги відмовити.
Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1