Справа № 539/4671/19
Провадження № 1-кп/539/514/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
та потерпілої ОСОБА_5
розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження, яке надійшло з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваним у кримінальному провадженні №0001152 від 13.09.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ісківці Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
На початку квітня 2019 року, (точної дати та часу слідством не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з корисливого мотиву, з метою власної наживи вирішив вчинити крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю своєї співмешканки ОСОБА_5 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, зі скриньки для зберігання прикрас, таємно, викрав належну ОСОБА_5 каблучку з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 1,81 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи - 1 466,10 гривень.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1 466,10 гривень.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 по даному епізоду кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, в кінці квітня 2019 року, (точної дати та часу слідством не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з корисливого мотиву, з метою власної наживи вирішив вчинити крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, скориставшись відсутністю своєї співмешканки ОСОБА_5 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу зі скриньки для зберігання прикрас, таємно, викрав належні ОСОБА_5 каблучку з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 3,34 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи - 2 885,76 гривень; каблучку з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 2,23 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи - 1 926,72 гривень; каблучку з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 2,28 грам, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи - 1 969,92 гривень.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 6 782,40 гривень.
Крім цього, в кінці травня 2019 (точної дати та часу слідством не встановлено) ОСОБА_4 перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з корисливого мотиву, з метою власної наживи вирішив вчинити крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, скориставшись відсутністю своєї співмешканки ОСОБА_5 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу зі скриньки для зберігання прикрас, таємно, викрав належний ОСОБА_5 ланцюжок з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 2,73 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи - 1 962, 87 гривень,
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1 962, 87 гривень.
Крім цього, в середині червня (точної дати та часу слідством не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з корисливого мотиву, з метою власної наживи вирішив вчинити крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, скориставшись відсутністю своєї співмешканки ОСОБА_5 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу зі скриньки для зберігання прикрас, таємно, викрав належні ОСОБА_5 пару сережок з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 5 грам, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи - 3 755,00 гривень та браслет з дорогоцінного металу - золота 585 проби, вагою 4,35 грам., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи -3 366,90 гривень.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 7 121,90 гривень.
Всього діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 17333 гривні 27 копійок.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

29.11.2019 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.1, ч.2 ст.185 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, який становить 17 333 грн. 27 коп. та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.

Відповідно до угоди сторони погодились про попереднє призначення покарання ОСОБА_4 : за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

На підставі ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

На підставі ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення і наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене покарання, пояснивши, що спричинені матеріальні збитки відшкодовано, розуміє, що при затверджені угоди про примирення вона буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що сторони угоди розуміють наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між сторонами. Характеризуючи дані ОСОБА_4 та його відношення до вчиненого, не дають підстав для не затвердження угоди.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1, ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили, суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 29 листопада 2019 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001152 від 13.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 листопада 2019 року покарання

за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази: золота каблучка 585 проби, вагою 1,81 грам, 5 бірок та 1 наліпка від золотих виробів, які передані на зберігання до камери речових доказів Лубенського ВП повернути потерпілій ОСОБА_5 , як їй належне майно.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілому та прокурору.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду ОСОБА_1