Номер провадження: 11-кп/813/1304/20
Номер справи місцевого суду: 507/1087/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 25.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000441, -

встановив:

30.03.2020 року автоматизованою системою документообігу Одеського апеляційного суду в провадження колегії суддів апеляційного у складі: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розподілені матеріали кримінального провадження (номер провадження апеляційного суду №11-кп/813/1304/20) за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 25.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000441.

Разом з апеляційної скаргою обвинуваченим ОСОБА_5 подано заяву про відвід суддів Одеського апеляційного суду (а.с.80), в якій останній вказує, що в нього виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Заявляючи відвід суддям обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що вказані судді безпідставно повертали його апеляційні скарги на вирок районного суду. Апелянт вказує, що апеляційні скарги були повернуті йому апеляційним судом, але його не було належним чином повідомлено про їх повернення, у зв`язку з чим було порушено його право доступу до правосуддя, а тому ОСОБА_5 змушений був звертатись до Вищої Ради Правосуддя, Вищого керівництва держави та правоохоронних органів з відповідними скаргами.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином. При цьому, прокурором ОСОБА_8 та захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_9 подано заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача; перевіривши матеріали кримінального провадження; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Розглядом заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід суддів Одеського апеляційного суду встановлено, що останній має сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суддів Одеського апеляційного суду, у тому числі судді ОСОБА_2 .

Завлений відвід мотивований тим, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово подавав апеляційні скарги на вирок районного суду, однак вказані скарги були повернуті йому апеляційним судом. Одночасно ОСОБА_5 посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про існування ухвал суддів апеляційного суду про залишення його апеляційних скарг без руху та про їх повернення, що на його думку свідчить про порушення його права на доступ до правосуддя. Не погоджуючись з вказаними рішеннями суддів апеляційного суду ОСОБА_5 звертався зі скаргами до Вищої ради правосуддя, Вищого керівництва держави та правоохоронних органів з відповідними скаргами (т.2, а.с.80-81).

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно звертався зі скаргою до Вищої ради правосуддя, посилаючись на наявність підстав для притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за дії вчинені при розгляді його апеляційної скарги, зокрема скаржився на те, що суддя безпідставно повернув його апеляційну скаргу на підставі п.1 ч.3 ст.399 КПК України, про що судді ОСОБА_2 стало відомо з інформаційного листа члена Третьої дисциплінарної палати Вищої Ради Правосуддя ОСОБА_10 №298/0/19-19 від 29.03.2019 року.

Разом з цим, з матеріалів кримінального провадження убачається наступне.

10.09.2018 року обвинувачений ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 25.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000441 (т.2, а.с.44-46).

Ухвалою судді-доповідача ОСОБА_2 від 18.09.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_5 залишена без руху та обвинуваченому надано строк п`ять днів на усунення недоліків скарги (т.2, а.с. 52).

Згідно поштового повідомлення ТОВ «Укрпошта» від 02.11.2018 року, поштове відправлення з ухвалою апеляційного суду від 18.09.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, яке надсилалося на поштову адресу зазначену ОСОБА_5 в його апеляційній скарзі, був повернутий до апеляційного суду Одеської області в зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання (т.2, а.с. 54). Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 відмовився отримувати поштову кореспонденцію з апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до довідки начальника відділу діловодства та обліку звернень громадян апеляційного суду Одеської області від 18.11.2018 року, перевіркою інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3», станом на 08.11.2018 року відсутня інформація щодо усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_5 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 25.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000441 (т.2, а.с. 55).

Ухвалою судді-доповідача ОСОБА_2 від 09.11.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_5 була повернута апелянту, оскільки останній не усунув недоліки скарги, яка була залишена без руху (т.2, а.с. 56).

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що подальша поведінка ОСОБА_5 та його дії, які полягали в ініціюванні останнім безпідставного звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді, в якій він посилався на вчинення суддею ОСОБА_2 дисциплінарного проступку під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , може свідчити про існування особистої неприязні обвинуваченого до судді ОСОБА_2 , яка пов`язана з його небажанням усвідомити та прийняти законність рішення судді ОСОБА_2 про повернення апеляційної скарги обвинуваченого, в зв`язку з невиконанням узвали про залишення скарги без руху, яка в свою чергу в касаційному порядку ОСОБА_5 не оскаржувалася.

При цьому, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 , заявляючи відвід судді ОСОБА_2 , свідомо створює ситуацію, яка беззаперечно свідчить про те, що у разі подальшої участі судді ОСОБА_2 в розгляді даного провадження, у сторін кримінального провадження, що вже має місце з урахуванням заявленого обвинуваченим відводу, або у будь-якого стороннього спостерігача, незважаючи на результати такого розгляду, можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість переконати обвинуваченого, з урахуванням його фактичного небажання усвідомити та прийняти законність прийнятого суддею ОСОБА_2 рішення про повернення апеляційної скарги, яке не оскаржувалося обвинуваченим у відповідності до положень КПК України, у відсутності обставин, які свідчать про неупередженість та безсторонність судді.
За таких обставин, зокрема враховуючи категоричне небажання обвинуваченого в розгляді його апеляційної скарги суддею ОСОБА_2 з посиланням на його недовіру до судді, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заявлений відвід.

При цьому апеляційний суд вважає, що у разі не задоволення заявленого відводу від розгляду даної справи та її розгляду по суті незалежно від прийнятого рішення, обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники судового розгляду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення апеляційного суду, є наслідком упередженості судді.

Апеляційний суд, прийшовши висновку щодо наявності підстав для задоволення заявленого відводу, окрім вимог п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, також враховує положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.20007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Задовольняючи заявлений відвід, окрім вимог п.4 ч.1 ст.75, ст.80 КПК України, апеляційним судом враховуються положення ст.126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.20007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

З урахуванням існуючого відвертого та відкритого негативного ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до судді ОСОБА_2 та його категоричних тверджень про існування обставин, які свідчать про упередженість судді, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги законодавства України, практики Європейського суду з прав людини та Бангалорських принципів поведінки суддів, керуючись положеннями ст.ст. 75, 81 КПК України, з метою дотримання, в першу чергу, прав обвинуваченого на неупереджений розгляд справи, а також для забезпечення виконання положень ст.ст. 2, 7, 8, 9, 21, 28 КПК України, якими регламентовані завдання кримінального провадження, загальні засади кримінального судочинства, зокрема: верховенство права, доступ до правосуддя та розумність строків розгляду справи, а також для повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникненню будь-яких сумнівів у учасників процесу щодо безсторонності суду, що у подальшому може бути розцінене як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, колегія суддів вважає за можливе задовольнити заявлений відвід, а матеріали кримінального провадження №11-кп/813/1304/20 підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого головуючого судді в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_2 задовольнити.
Матеріали провадження №11-кп/813/1304/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 25.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000441, передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого головуючого судді в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4