ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/509/20 Справа № 190/1862/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовлено, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки за весь період відбування покарання ОСОБА_7 має лише одне заохочення, 01.10.2019 року йому оголошено подяку, тобто перед виникненням у нього права на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного йому покарання, що свідчить про його пристосовницьку поведінку.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні клопотання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що після прибуття до ДУ П`ятихатська виправна колонія (№ 122) Міністерства юстиції України був працевлаштований до комплексної бригади майстерень по переробці вторинної сировини, характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування та розпорядок дня. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Приймає активну участь у житті та діяльності колонії.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 17.10.2018 року.
Під час перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) Міністерства юстиції України характеризувався задовільно. Стягнень не мав. Не заохочувався.
З 26.10.2018 року і по теперішній час відбуває покарання в Державній установі П`ятихатська виправна колонія (№122) Міністерства юстиції України.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується задовільно, працевлаштований до комплексної бригади майстерень по переробці вторинної сировини; дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 05.12.2019 року засуджений ОСОБА_7 має одне заохочення, стягнень не має.
Згідно витягу з протоколу № 22 від 05.12.2019 року засідання адміністративної комісії ПВК 122 засудженому ОСОБА_7 в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81, 107 КК України відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого 1 заохочення є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовлено залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4