Справа № 373/470/20
УХВАЛА

15 червня 2020 року Слідчий суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000236 від 06 квітня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

10 червня 2020 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ч.1 ст.174 КПК України.

ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 . Посилається на те, що арешт на вищезазначений автомобіль був накладений з метою проведення відповідних експертиз та слідчих експериментів. Всі необхідні експертизи та інші слідчі дії за наявності автомобіля проведені, тому потреба у застосуванні цього заходу відпала.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання і просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_2 зазначила, що всі необхідні слідчі дії, для проведення яких був необхідний транспортний засіб, проведено, в тому числі слідчий експеримент та необхідні експертизи. Потреба в арешті автомобіля марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , відпала, тому вона не заперечує проти задоволення клопотання і вважає, що арешт підлягає скасуванню.

В судовому засіданні, заслухавши прокурора ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором для огляду, встановлено наступне.

06 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості про те, що 05 квітня 2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Харків на розвороті поблизу с. Козлів Переяслав-Хмельницького району Київської області, рухаючись в напрямку м. Бориспіль, допустив допустив зіткнення в задню частину автомобіля ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який внаслідок даної дорожньої транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Яготинської ЦРЛ.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000487.

05 квітня 2020 року проведено огляд місця ДТП та транспортних засобів з описом наявних пошкоджень на них.

Постановою слідчого від 06 квітня 2020 року автомобіль марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у справі.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5

01 червня 2020 року складено висновки інженерно-транспортних експертиз (для встановлення технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічне дослідження).

02 червня 2020 року проведені слідчі експерименти за участю водіїв транспортних засобів учасників ДТП, та свідків.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що як процесуальний керівник не вбачає необхідності в проведенні інших слідчих дій, для яких необхідний даний автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що огляд транспортного засобу та фіксування наявних на ньому пошкоджень здійснено, отримано висновки інженерно-транспортних експертиз, проведено необхідні слідчі експерименти, процесуальний керівник в даному кримінальному провадженні вважає за можливе арешт на транспортний засіб скасувати. За таких обставин вважаю, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля потреба відпала.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що автомобіль визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затв. наказом від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.

Таким чином, нормами вищезазначеної Інструкцією встановлена можливість передачі речових доказів, в тому числі і транспортних засобів, на відповідальне зберігання його власникам. Така можливість передбачена і ч. 6 ст. 100 КПК України.

За таких обставин, вважаю за доцільне та можливе передати автомобіль марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , як речовий доказ в кримінальному провадженні, на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_1 , попередивши її про обов`язок вжити заходи для забезпечення належного зберігання у автомобіля ознак і якостей, які визначають його значення як речового доказу у даному кримінальному провадженні і які є на ньому, та обов`язок забезпечувати доступ до автомобіля слідчого та/або прокурора для проведення необхідних слідчих дій в рамках даного кримінального провадження. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174 КПК України,

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000236 від 06 квітня 2020 року задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , накладений згідно ухвали слідчого судді від 11 квітня 2020 року.

Передати автомобіль марки «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_1 .

Попередити ОСОБА_9 про її обов`язок вжити заходи для забезпечення належного зберігання у автомобіля ознак і якостей, які визначають його значення як речового доказу у даному кримінальному провадженні і які є на ньому, та обов`язок забезпечувати доступ до автомобіля слідчого та/або прокурора для проведення необхідних слідчих дій в рамках кримінального провадження № 0000236 від 06 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1