Справа № 159/1016/18 Провадження №11-кп/802/25/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого
адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_12 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2019 року з запереченнями на апеляційні скарги сторони захисту представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за тією ж адресою, українця та громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, інваліда другої групи, не працюючого, не судимого в порядку ст.89 КК України
засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цим вироком задоволено повністю цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 .
Вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 37594 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири тисячі) гривень 04 копійки та моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, а всього стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 117594 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 04 копійки завданої шкоди.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 80 копійок за проведення двох інженерно-транспортних експертиз.
Вироком вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 10 березня 2017 року близько 21 години він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген-Поло», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Луцька, на 106-му кілометрі автодороги Ковель-Луцьк, в межах села Свидники Ковельського району Волинської області, в порушення вимоги пунктів 2.3. б), 12.3 ПДР України Правил Дорожнього руху України, неправильно оцінивши дорожню ситуацію, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, а саме момент виявлення руху неповнолітнього пішохода, який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкість аж до зупинки транспортного засобу, та скоїв наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого цей потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, правобічною лобно-тім`яно-скронево-потиличною субдуральною гематомою, забою правої лобної та тім`яної часток, дифузного набряку головного мозку з дислокційним симптомом, комою 1-го ступеня, забою органів грудної клітини, забою органів черевної порожнини, забою м`яких тканин та саден обличчя, тулуба та кінцівок, лівобічною лобно-тім`яно-скроневою прогресуючою гідромою, лінійного перелому верхніх гілок лобкових кісток практично без зміщення, осколчатого перелому сідничної гілки зліва зі зміщенням уламків, які за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений і його захисник оскаржують вирок як незаконний, а призначене ОСОБА_7 покарання вважають таким, що не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення.
Так, захисник ОСОБА_12 посилається в апеляційній скарзі, що погодні умови на період доби вчинення ОСОБА_7 злочину суттєво відрізнялися від зазначених судом у своїх висновках. Так, погода того вечора у Свидниках була похмурою, а ввечері в переддень падав дощ, що підтверджується даними з архіву сайту " Gismeteo". В той же час судом взято до уваги дані протоколу повторного огляду місця події, який проводився 10 травня 2017 року, а в цей день на вулиці було ясно, видимість на автодорозі становила 109 метрів. Тобто повторний огляд місця події був проведений при іншому дорожньому освітленні.
Посилається на неврахування судом цих обставин, які на його думку, повинні прийматись до уваги, як обставини, що пом`якшують покарання, а також того, що потерпілий перебігав дорогу поза пішохідним переходом, був одягнутий в темний одяг в темну пору доби, знаходився в нетверезому стані, що призвело до призначення ОСОБА_7 надто суворого основного покарання у виді реального відбуття позбавлення волі. З цих же підстав висновки суду в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого в сумі 80 000 гривень є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам розумності та справедливості.
Просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого в користь потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй особистій апеляційній скарзі посилається на те, що судом безпідставно не віднесено до обставин, що пом`якшують покарання його щире каяття, оскільки часткове визнання вини стосувалось лише технічної неможливості ним уникнення наїзду на пішохода, який перебував на проїзній частині в темну пору доби в темному одязі при недостатньому освітленні ділянки дороги. Судом не враховано, що сам він є інвалідом другої групи, перебуває на обліку у лікарів через проблеми зі здоров`ям, 2-3 рази в рік потребує амбулаторного лікування, має на утриманні неповнолітню дитину, 2003 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, порушення самим потерпілим п.п. 4.4, 4.7 Правил дорожнього руху, а також показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які стверджували, що проїжджа частина дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода погано освітлювалася.
Просить апеляційний суд всі ці обставини врахувати, вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувавши до нього інститут звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк, в іншій частині вирок суду залишити без змін.
В запереченні на апеляційні скарги сторони захисту представник потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 зазначає, що ці скарги є надуманими, повністю підтримує вирок суду в частині призначеного покарання, яке вважає справедливим, а також в частині вирішення цивільного позову, в тому числі щодо стягнення з обвинуваченого у користь його підзахисного моральної шкоди. Просить відхилити доводи наведені обома апелянтами, вирок суду залишити в силі.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу ОСОБА_7 підтримали, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 підтримали в частині прохання зміни вироку, - пом`якшення покарання, та просили врахувати сплату обвинуваченим у користь потерпілого грошових коштів на його лікування, змінити вирок суду в частині призначеного покарання, застосувавши інститут звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, пояснення потерпілого, його захисника та законного представника, які, кожен зокрема, не заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, в тому числі й щодо застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, підтверджували сплату обвинуваченим у користь ОСОБА_9 грошових коштів, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Суд при його призначенні повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
На час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 відшкодував завдану злочином шкоду, що підтверджується квитанціями наданими в судове засідання 25 лютого 2020 року, визнав свою вину. Дані обставини апеляційний суд визнає такими, що пом`якшують покарання.
Окрім цього, потерпілий, його захисник і законний представник в судовому засіданні апеляційного суду вважали за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, інвалідом другої групи, потребує постійного систематичного лікування, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2003 року народження, обставини вчинення злочину, а саме - порушення Правил дорожнього руху самим потерпілим, який, як встановлено матеріалами справи, перебігав проїжджу частину дороги поза межами пішохідного переходу в темну пору доби, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, які, на думку апеляційного суду, знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та є підставою для виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Основне покарання, призначене ОСОБА_7 у виді позбавлення волі із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення першим нових злочинів.
З цих підстав вирок суду першої інстанції підлягає зміні.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного вироком суду основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Ухвала набрала законної сили 26 лютого 2020 року
Помічник судді ОСОБА_16
Дата засвідчення копії 02 березня 2020 року