Справа № 127/5045/18
Провадження №11-кп/801/685/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0005631 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року, якою в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено, клопотання прокурора задоволено продовжено строк тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідування встановлено, що близько 11:00 год. 29.07.2017 року ОСОБА_8 перебуваючи біля гіпермаркету «Грош», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. 600-річчя, 21, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, умисно, під приводом продажу керамічної плитки, шляхом обману та зловживаючи довірою, отримав від ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 37 000 грн. та 1 720 Євро, що довідки Національного банку України, «офіційний курс гривні встановлений Національним банком України, 100 Євро станом на 29.07.2017 року становив 3028,80 грн», тобто 52 81,60 грн., тим самим заволодів грошовими коштами потерпілого і в подальшому не маючи на меті їх повернути власнику, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну 89 081,60 грн.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, яке мотивував тим, що останній неодноразово не з`являвся на виклики до суду, тривалий час перебував у розшуку, коли на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебувало кримінальне провадження, вчинив новий злочин, що свідчить про те, що він може продовжувати злочинну діяльність. Також зазначив, що обвинувачений не розрахувався з жодним потерпілим, тому у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_8 просив суд звільнити його з під варти та застосувати домашній арешт, оскільки він хоче працевлаштуватися і віддати потерпілим завдану шкоду.
Захисник ОСОБА_7 заперечила проти клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб та просила суд застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. На думку захисту, ризики які були враховані при обрані запобіжного заходу обвинуваченому на даний час відпали, оскільки потерпілі та свідки допитані. Також доповнила, що обвинувачений має постійне місце проживання, має намір відшкодувати шкоду потерпілим.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено, клопотання прокурора задоволено продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою.
Приймаючи рішення суд першої інстанції вказав, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, мотивуючи свої вимоги тим, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на однакові підстави зазначеного запобіжного заходу протягом всього періоду тримання ОСОБА_8 під вартою, дана ухвала не містить чітких та конкретних підстав продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Сторона обвинувачення посилається на п.4 ч.1 ст.177 КПК України, але не вказує яким саме способом обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати судовому розгляду справи. Обвинувачений є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання та реєстрації, стійкі соціальні зв`язки, ряд хронічних захворювань, за відсутності належного медичного догляду може значно погіршити стан здоров`я. Крім того, матеріали кримінального провадження вже перебувають на розгляді в суді першої інстанції, потерпілий та усі свідки допитані, всі докази по справі зібрані та долучені до матеріалів справи.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримали та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховати або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дію запобіжного заходу продовжив.
Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України з чим і погоджується колегія суддів, суд першої інстанції, врахував, що останній обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості злочину, неодноразово не з`являвся до суду на виклики, тривалий час перебував у розшуку, коли на розгляді в суді першої інстанції перебувало кримінальне провадження, вчинив новий злочин, а тому перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженюю іншим чином. Ризики передбачені ст.177 КПК України на час апеляційного розгляду продовжують існувати, нових доказів, які б слугували підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби стороною захисту не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання та реєстрації, стійкі соціальні зв`язки, ряд хронічних захворювань (які не підтвердженні медичними документами) в сукупності не дають підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4