Справа № 487/142/20
Провадження № 1-кс/487/507/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 , від 21.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 08.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ч. 2 ст. 374 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся 14.01.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 21.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 08.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ч. 2 ст. 374 КК України. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначено, що слідчий не допитала його та свідків, провела однобічне слідство, допустила помилку щодо дати судового засідання та протиправно закрила кримінальне провадження постановою від 21.12.2019 року, яка підлягає скасуванню.
В судовому засіданні ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції, скаргу підтримав, просив її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту скарги. Зазначив, що слідчий не допитала його та свідків, що свідчить про однобічність проведення досудового слідства.
Слідчий у судове засідання не з`явилась, що згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Судом встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.09.2019 року по справі №398/2375/19 (провадження №1-кс/398/1235/19) було задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано Олександрійську місцеву прокуратуру Кіровоградської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_3 від 27.06.2019 року вихідний номер 12/222.
На виконання вказаної ухвали суду, Олександрійською місцевою прокуратурою Кіровоградської області 07.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за кримінальним провадженням №0000018 за ч. 2 ст. 374 КК України, зареєстровані 08.10.2019 року.
Постановою слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 21.12.2019 року закрито кримінальне провадження, відомості про яке 08.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ч. 2 ст. 374 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження №0000018 вбачається, що перед прийняттям рішення про закриття кримінального проведення, слідчим не було допитано особу, за заявою якої розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_3 . Крім того, згідно надісланого слідчим запиту до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.12.2019 року №06.3/10053 було, у тому числі, витребувано відомості з проханням «підтвердити або спростувати інформацію, що проведення судового засідання за участю ОСОБА_3 05.07.2018 року». На вказаний запит 20.12.2019 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області надано відповідь №398/212/17/18749/2019, з проханням уточнити, яку саме інформацію треба підтвердити або спростувати. Вказане питання уточнено не було.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було повно та всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, винесено постанову, яка є передчасною, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 40, 57, 91-94, 104, 110, 224, 284, 303-307, 309, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 , від 21.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 08.10.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ч. 2 ст. 374 КК України - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 20.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1