КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

12 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року,

за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6

та засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України повернуто засудженому для звернення до належного суду.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що 14.10.2019 засуджений ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» із Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» Харківської області на підставі постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 серпня 2019 року для участі у розгляді провадження судом касаційної інстанції.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, відповідно до повідомлення Комінтернівського районного суду м. Харкова, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 направлено до Харківського апеляційного суду.

Отже, в силу положень ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України, Державна установа «Київський слідчий ізолятор» не є для засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установою відбування покарання, що свідчить про те, що Шевченківський районний суд м. Києва не є місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_5 , відбуває покарання та, як наслідок наділений процесуальними повноваженнями розглядати питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, в ухвалі суду вказується на те, що як вбачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, ОСОБА_5 до праці в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» не залучався, що ще раз підтверджує ту обставину, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання для засудженого ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року скасувати та призначити новий розгляд його клопотання в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої скарги засуджений посилається на те, що оскаржувана ухвала суду підлягає безумовному скасуванню на підставі порушень норм ч. 1 ст. 23 КПК України, а також через порушення п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, оскільки судовий розгляд був проведений без його участі, при тому, що він у своєму клопотанні від 11.12.2019 року вказував про таку необхідність.

Крім того, у своїх доповненнях до апеляційної скарги апелянт вказує на те, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку подається до місцевого суду в межах юрисдикції виконується вирок.

Стосовно визначення місця відбування засудженим покарання, а отже й суду до компетенції якого відноситься розгляд клопотання, апелянт зазначає про те, що ч. 1 ст. 88 КВК України встановлено, що засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання до іншого під вартою.

З огляду на це, а також положень п. 12 ч. 1 ст. 537, ст. 90 КПК України, га які засуджений посилається у своєму клопотанні від 27.02.2020 року, останній вважає, що із зазначених норм випливає, що місцем відбування засудженим покарання є його фактичне місце знаходження, незалежно від того є це слідчий ізолятор чи колонія, між якими особа може переміщуватися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року, відповідно до якої суд повернув засудженому ОСОБА_5 його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, з огляду на таке.
Як прямо передбачено п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, у відповідності до ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України у разі необхідності вирішення питання, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КВК України, установами виконання покарання є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням, положень, передбачених ст. 18 КВК України, засуджені до позбавлення волі на певний строк, вироки щодо яких набрали законної сили відбувають покарання у виправних колоніях.
Слідчі ізолятори, як це прямо передбачено ч. 3 ст. 18 КВК України, виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.
Між тим, як вбачається з матеріалів судового провадження за клопотанням ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а саме з відповіді адміністрації ДУ «Київський слідчий ізолятор» № 08/29105 від 24 грудня 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.10.2019 прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» із ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» Харківської області на підставі постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 серпня 2019 року для участі в розгляді провадження судом касаційної інстанції.
Крім того, як зазначено у згаданій відповіді, з посиланням на положення ч. 3 ст. 18 КВК України, ДУ «Київський слідчий ізолятор» для засудженого ОСОБА_5 не є установою відбування покарання.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини, клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, всупереч доводам апеляційної скарги останнього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 539 КПК України, має вирішуватись місцевим судом у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а не Шевченківським районним судом м. Києва, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Київський слідчий ізолятор», оскільки вказана установа, в якій засуджений ОСОБА_5 тимчасово утримується у зв`язку з його участю в розгляді провадження судом касаційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 11 та ч. 3 ст. 18 КВК України, не є установою відбування покарання, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зазначив у своїй ухвалі про те, що питання, яке порушує засуджений у своєму клопотанні не підлягає вирішенню Шевченківським районним судом м. Києва, у зв`язку з чим суд обґрунтовано повернув клопотання останнього з роз`ясненням права та порядку повторного звернення до належного суду.

Що ж стосується посилання засудженого на те, що в порушення п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, судовий розгляд було проведено без його участі, незважаючи на те, що у своєму клопотанні від 11.12.2019 року він вказував про таку необхідність, то колегія суддів вважає його безпідставним, оскільки суд не здійснював розгляд вказаного клопотання через те, що воно було подано до неналежного суду, у зв`язку з чим суддя виніс ухвалу про повернення клопотання, яка, відповідно до вимог закону, виноситься без виклику та участі сторін кримінального провадження, в тому числі засудженого.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 рокущодо ОСОБА_5 без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року, відповідно до якої суд повернув засудженому ОСОБА_5 його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/1414/2020

Категорія: п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1