Справа № 333/7126/19
Провадження № 1-кп/333/773/19
ВИРОК
Іменем України

18 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, українки, має повну середню освіту, заміжньої, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 року, приблизно о 09 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходилась у коридорі приміщення «Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №38» Запорізької міської ради Запорізької області, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд.7-а, де у неї виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 . Під час конфлікту у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .
Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки, нанесла потерпілій ОСОБА_4 близько трьох ударів в область голови та шиї, чим спричинила останній згідно висновку експерта №999 від 11.11.2019 року синці в ділянці носу, в лівій скроневій ділянці, в ділянці шиї праворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов 16.12.2019 року, відповідно до якого остання обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена повідомила, що вона з потерпілою уклали угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, 29 листопада 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003915, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2019 року у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, за спільною ініціативою та обопільною згодою укладено угоду про примирення.
Відповідно до умов зазначеної угоди потерпіла та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинна понести обвинувачена. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають і цивільний позов по справі не був заявлений.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
У судовому засіданні обвинувачена визнала свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у повному обсязі та пояснила, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою, у т.ч. сплатити штраф. Потерпіла підтвердила, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши потерпілу, обвинувачену, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Зі змісту угоди про примирення від 29.11.2019 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_5 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0003915, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченої та потерпілої під час досудового розслідування, але останні відсутні.
Також, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а потерпіла розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, і обставини, що пом`якшують їй покарання, а саме: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 та призначення останній узгоджених сторонами виду та міри покарання.
Цивільний позов, процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 29.11.2019 року у кримінальному провадженні №0003915, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;
- потерпілою, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1