Житомирський апеляційний суд
Справа №291/137/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 про накладення арешту на мобільний телефон марки Nokia 1280 IMEI НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000035 від 01.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон марки Nokia 1280 IMEI НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що слідчий суддя поверхнево дослідив письмові докази, які були долучені до клопотання слідчого, обмежившись лише оголошенням цих доказів. Вказує, що слідчим в клопотанні та прокурором в суді в повній мірі було доведено необхідність накладення арешту на вказаний мобільний телефон, оскільки він містить інформацію про спілкування між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також може містити інформацію про можливі зв`язки останнього з іншими особами, які незаконно здійснюють порубку та реалізацію деревини на території Ружинського району, яка в подальшому може бути використана як доказ у суді.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 03 лютого 2020 року старший слідчий СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час огляду речей (документів) 01.02.2020 р., а саме: мобільний телефон марки Nokia 1280 ІМЕІ НОМЕР_1 з SІМ карткою НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні було встановлено, що 01.02.2020 року о 08 год. 20 хв. працівниками СРПП Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області був зупинений вантажний спеціалізований транспортний засіб ЗИЛ - 131 типу С зі встановленим краном - маніпулятором державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кузові якої виявлено деревину, а саме 22 стовбури дерев сосни, які останній перевозив без жодних документів, таким чином вчинив перевезення, незаконно зрубленої деревини. Сума заподіяної шкоди встановлюється.

ОСОБА_8 , допитаний в якості свідка, повідомив, що він займається перевезенням деревини, так як має спеціалізований автомобіль «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_3 , даний автомобіль він придбав у ОСОБА_10 прож. АДРЕСА_1 за генеральним дорученням. 29.01.2020р. до нього зателефонував ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_12 », який запитав чи не має він клієнта на придбання деревини, а оскільки йому особисто потрібно було перекривати дах будинку, тому він для себе вирішив придбати деревину за ціною 900 грн. за м. куб.

31.01.2020 року до нього знову зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що він може забрати деревину. 01.02.2020 року близько 03 год. він виїхав з дому та взяв з собою 8000 грн. для розрахунку за деревину сосни. Зі сторони с. Трубіївки ОСОБА_11 чекав його на власному автомобілі та їхав попереду, вказуючи шлях в напрямку с. Макарівка Попільнянського району, за напрямком руху вони звернули до Верхівнянського кар`єру, де ОСОБА_11 показав місце де лежали колоди сосни довжиною по 4 м. в кількості 22 шт. Приїхавши на місце, він завантажив деревину.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах кримінального провадження існують достатні підстави вважати, що мобільний телефон ОСОБА_8 , являється засобом зв`язку та зберіг на собі сліди, які в подальшому можуть бути доказом факту чи обставин злочину, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просив накласти арешт на вищевказане вилучене майно.

Враховуючи, що слідчий в клопотанні не обґрунтував необхідність накладення арешту на вказане майно, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вилучені речі, містять на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повній мірі.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000035 від 01.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України за фактом перевезення ОСОБА_8 без жодних документів зазначеної деревини.
В ході проведення огляду речей (документів) від 01.02.2020 року у ОСОБА_8 було вилучено належний йому мобільний телефон марки Nokia РМ -1134 ІМЕІ НОМЕР_4 з SIM карткою НОМЕР_5 , який передано до Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області для проведення відповідних слідчих дій.

Згідно клопотання слідчого, існують достатні підстави вважати, що мобільний телефон ОСОБА_8 , являється засобом зв`язку та зберіг на собі сліди, які в подальшому можуть бути доказом факту чи обставин злочину, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Проте, в клопотанні жодним чином не обґрунтована необхідність накладення арешту на вилучений телефон, який не має ознак, передбачених ст.98 КПК України, оскільки слідчім не доведено, що зазначені предмети є об`єктами, які отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а доступ до інформації обмежується їх власником чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що інформація, яка міститься на вказаному мобільному телефоні та SIM картці, відповідно до ч.2 ст.168 КПК України може бути скопійована за допомогою спеціаліста.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді.
Доводи апелянта про те, що слідчим в клопотанні та прокурором в суді в повній мірі було доведено необхідність накладення арешту на вказаний мобільний телефон із сім карткою, оскільки він містить інформацію про спілкування між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також може містити інформацію про можливі зв`язки останнього з іншими особами, які незаконно здійснюють порубку та реалізацію деревини, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зазначене майно не має ознак речового доказу в розумінні вимог ст.98 КПК України для правової кваліфікації за ч.1 ст.246 КК України, яка передбачає відповідальність за незаконну порубку ліса

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання вилучених мобільного телефона та SIM картки речовими доказами в даному кримінальному провадженні. Не надано зазначеної постанови прокурором під час апеляційного розгляду. Власник майна ОСОБА_8 має статус свідка в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, ризики, доведення наявності яких покладається на особу, що подає клопотання про арешт майна, становлять: можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, в ньому не обґрунтовано жодних вказаних ризиків. Не доведено наявності ризиків прокурором і в засіданні апеляційного суду. Інших правових підстав для накладення арешту на майно прокурором не зазначено.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя поверхнево дослідив письмові докази, які були долучені до клопотання слідчого, обмежившись лише оголошенням цих доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали клопотання були досліджені апеляційним судом при підготовці до апеляційного розгляду та за результатами дослідження не встановлено підстав для визнання висновків слідчого судді необґрунтованими.

При апеляційному розгляді встановлено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 про накладення арешту на мобільний телефон марки Nokia 1280 IMEI НОМЕР_1 з сім карткою НОМЕР_2 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: