Справа № 359/503/20
Провадження № 1-в/359/43/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі представника відділу з питань пробації ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією подання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Олександрівка, Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року за ч.1 ст. 191 КК України до двох років обмеження волі та застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України і встановленням іспитового строку терміном на один рік та покладенням відповідних обов`язків, -
в с т а н о в и в :
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
20.01.2020 року представник Бориспільського МРВ відповідно до ст. 166 КВК України звернувся до суду з поданням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від явки до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, чим порушив обов`язки, покладені на нього судом.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Заявник подання про скасування звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволені заявленого подання. Пояснив, що не ухилявся від явки до уповноваженого органу з питань пробації свідомо, декілька разів не зміг прийти, оскільки перебував на лікарняному, а інші рази віднісся не відповідально. Просив надати шанс на виправлення.
Заслухавши думку заявника та прокурора, пояснення засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.

Так, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Так, судом встановлено, що представником Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції неодноразово направлялись виклики на адресу засудженого ОСОБА_5 та здійснювались телефонні виклики на телефон останнього, останній був повідомлений про необхідність явки до Бориспільського МРВ на реєстрацію, однак належних висновків для себе не зробив та продовжував порушувати обов`язки покладені на нього судом.

Також, за вих. № 32/4/5993-19 від 26.12.2019 року представником уповноваженого органу з питань пробації було направлено запит до Щасливської сільської ради щодо підтвердження чи спростування факту проживання ОСОБА_5 за вказаною у вироці суду адресою.

Згідно відповіді Щасливської сільської ради ОСОБА_5 проживає з родиною, батько, мати та брат. Перебував у шлюбі, має двох малолітніх дітей, але з родиною не проживає.

В той же час, суд бере до уваги пояснення засудженого ОСОБА_5 , наданих ним під час судового засідання, що він не ухилявся від явки до уповноваженого органу з питань пробації свідомо, декілька разів не зміг прийти, оскільки перебував на лікарняному, на підтвердження чого надав копію лікарняного, а інші рази віднісся не відповідально. Просив надати шанс на виправлення. Також, судом враховано й те, що останній має на утриманні двох малолітніх дітей.
Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до п.8 ч.1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Враховуючи, що місцезнаходження ОСОБА_5 не змінював, засуджений у судове засідання з`явився без приводу, повідомив про причини своєї неявки до відділу з питань пробації, запевнив, що порушувати обов`язки, покладені на нього судом більше не буде, суд вважає, що вчинені засудженим порушення щодо нез`явлення до органу пробації для реєстрації та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 КУпАП, не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Таким чином, суд доходить висновку, що на даний час відсутні підстави, які б, поза розумним сумнівом, вказували на необхідність направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку. Такі дії засудженого не свідчать про небажання останнього виправитись, оскільки, як встановлено судом, органом пробації та прокурором не доведено того, що ОСОБА_5 вчинив дії, які б свідчили про необхідність скасування відносно останнього звільнення з іспитовим строком.

Зважаючи на наведене, а також те, що інших дій чи бездіяльності засудженого, які б давали підстави для висновку про необхідність скасування ОСОБА_5 іспитового строку, не встановлено, на думку суду, у задоволенні подання слід відмовити.

Крім того, у разі відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке подання може бути направлено повторно, якщо будуть встановлені для цього підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України, і указані обставини є достатніми для повторного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 76, 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні подання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції, про скасування звільнення з іспитовим строком відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Матеріали особової справи відносно ОСОБА_5 повернути до Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.
Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.
Копію ухвали вручити учасникам провадження.
Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 03.02.2020 року.
Головуючий суддя: ОСОБА_1