Номер провадження: 11-сс/813/122/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.01.2020 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, українки, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000379 від 16.11.2018 року відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано особисте зобов`язання,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків: за першою вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися із населеного пункту, у якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду. Строк дії ухвали слідчого судді встановлений до 03.03.2020 року включно.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що прокурором доведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме той факт, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, однак стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Слідчий суддя врахував, що підозрювана раніше не судима, характеризується позитивно, офіційно працевлаштована, має постійне джерело прибутку, факт кримінального правопорушення мав місце у 2011 році.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах, передбачених ст. 179 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою з таких підстав:
- слідчий суддя не прийняв до уваги характер вчиненого ОСОБА_7 злочину та не оцінив ризики, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана може незаконно впливати шляхом залякування на свідків, потерпілого та очевидців вчиненого злочину, про місцезнаходження яких їй достеменно відомо;
- слідчий суддя не врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та можливість переховування від досудового розслідування та суду, оскільки запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання жодним чином не обмежить можливість ОСОБА_7 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже незважаючи на те, що злочин вчинений у 2011 році, строки притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились;
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що підозрювана ОСОБА_7 офіційно не працевлаштована, що свідчить про можливість перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином або можливість вчинення подібних злочинів, у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної.
Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав не в повному обсязі.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що в червні місяці 2011 року, більш точний час та дата органами досудового розслідування не встановлено, вона вступила в злочинну змову з приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , направлену на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства. Так, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що на день смерті ОСОБА_11 , а саме на 24.02.2011, вона не перебувала з останнім у законному шлюбі, 20.12.2011 подала приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 документи для оформлення спадщини, внаслідок чого, вказаний нотаріус, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , виконуючи злочинний план, на підставі поданих ОСОБА_7 документів, склала завідомо підроблений офіційний документ - свідоцтво про право на спадщину за законом на частини земельної ділянки (кадастровий номер :47:001:0075), площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлому ОСОБА_11 , на ім`я ОСОБА_7 , завірила його своїм посвідчувальним написом, підписом та печаткою, а також внесла відомості щодо вчинення нотаріальних дій до алфавітної книги обліку спадкових справ приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_10 за №1160 та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі якого ОСОБА_7 придбала право власності на майно шляхом обману, а саме на частини вказаної земельної ділянки вартістю 266930 грн., чим заподіяла ОСОБА_12 , якій є спадкоємцем померлого ОСОБА_11 за законом шкоду в розмірі 266930,00 грн., що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та визнається таким, що є великим розміром.

Дійсно, висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, учасниками провадження не заперечується, оскільки апеляційній скарги стороною захисту не подавались.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.
Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України стороною обвинувачення не оскаржується та підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; спадковою справою №07/2011 померлого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була відрита приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_10 ; актовим записом про смерть ОСОБА_11 № 302 від 26.02.2011; відповіддю в.о. начальника Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області за №5602/49-17 від 11.09.2019 року про те, що 12.04.2006 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис про розірвання шлюбу №83 між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ; актовим записом про розірвання шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 №83 від 12.04.2006 року, складеним Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси; тимчасовим доступом до речей та документів, а саме до актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 №83 від 12.04.2006 року, складеному Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси; тимчасовим доступом до речей та документів, а саме до заяви ОСОБА_7 про прийняття спадщини від 02.06.2011 року, посвідченій приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_10 ; заяви ОСОБА_7 про видачу свідоцтва про право на спадщину від 20.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_10 ; висновком почеркознавчої експертизи №282-П від 12.11.2019 року; висновком судової оціночно-земельної експертизи №19-7622 від 10.12.2019 року, та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, а твердження про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є припущенням, адже у клопотанні слідчого, окрім загальних формулювань, не зазначено, якими доказами підтверджуються такі ризики.
Разом з тим, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є обґрунтованим.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає передчасними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню.
Що стосується тверджень прокурора про наявність інших ризиків, зокрема, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних в зазначеному провадженні, знищення речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, а також перешкоджання здійсненню досудового розслідування іншим чином, апеляційний суд вважає такі доводи голослівними та такими, що не підтверджуються жодними доказами.
Натомість, підозрювана ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась; має міцні соціальні зв`язки, зокрема, має місце реєстрації та постійного проживання, самостійно з`явилась в судове засідання для розгляду клопотання слідчого про застосування відносно неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту; не порушує встановлені оскаржуваною ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обов`язки та самостійно з`явилась в судове засідання апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора.
Зазначені обставини свідчать про те, що застосований відносно підозрюваної ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в достатній мірі може забезпечити належну поведінку підозрюваної під час проведення досудового розслідування.
Отже, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а також характеристику особи підозрюваної, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим.
Водночас, обґрунтовано застосувавши відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя допустився помилки щодо зазначення певного строку його обрання з огляду на наступні положення закону.
Приписи ст. 179 КПК України визначають поняття та наслідки невиконання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Вказана норма закону не передбачає можливості визначення строку застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Натомість, ч. 6 ст. 194 КПК України визначає, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Системний аналіз Глави 18 КПК України свідчить про те, що запобіжними заходами, які обираються на певний строк є домашній арешт та тримання під вартою, оскільки законодавець визначив порядок продовження їх дії.

Разом з тим, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може обиратися підозрюваному на певний строк, натомість строк дії мають лише покладені на підозрюваного в кожному конкретному випадку обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя необґрунтовано визначив строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищезазначене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати через допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на певний термін, в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 24, 177-179, 194, 370, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.01.2020 року, якою відносно ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 03.03.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, строком до 03.03.2020 року наступні обов`язки:
1. За першою вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та суду;
2. Повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;
3. Не відлучатися із населеного пункту, у якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ст. слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4