КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 03 грудня 2019 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортна пригода) 32 км+600 м автодороги «Київ-Харків», на території Бориспільського району Київської області, а саме на автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним автомобілем.

Як вбачається з постановленого судом рішення, метаю такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Згідно доводів апеляційної скарги, прокурором не надано достатньо доказів, які б давали підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України. Що стосується доводів сторони обвинувачення щодо необхідності проведення експертизи, то згідно доводів апеляційної скарги, орган досудового розслідування може забезпечити проведення всіх необхідних експертиз, шляхом огляду експертом об`єкту досліджень на місці події. Крім того, апелянт зазначає, що вказаний автомобіль було оглянуто слідчим на місці події та занесено в протокол всі необхідні дані.

Також, на думку представника, прокурором було порушено строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що вони не повідомлялися про дату розгляду клопотання прокурора про арешт майна, а копію постановленого судом рішення отримали 23 грудня 2019 року.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна та його представника, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000985 від 04 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 грудня 2019 року, близько 11 год. 16 хв., водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Палестини, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 32 км + 600 м автодороги Київ-Харків, на території Бориспільського району, Київської області, здійснив наїзд на невстановленого велосипедиста чоловічої статі, який рухався попереду в попутному напрямку та здійснював перестроювання ліворуч.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист від отриманих травм загинув на місці події.
03 грудня 2019 року автомобіль «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , вилучено, оглянуто та передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 4.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 04 грудня 2019 року автомобіль «MitsubishiLancer», номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000985.
В рамках даного провадження прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що на час розгляду клопотання в суді першої інстанції, сукупність наданих прокурором матеріалів містила достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучений автомобіль міг бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлювалися під час кримінального провадження, що вказувало на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що для проведення експертизи достатньо огляду транспортного заходу на місці події та протоколу, складеного за наслідками такої слідчої дії, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання представника на порушення прокурором строку на звернення до суду з клопотання про арешт майна.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи та були актуальними на час розгляду клопотання в суді першої інстанції.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 03 грудня 2019 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортна пригода) 32 км+600 м автодороги «Київ-Харків», на території Бориспільського району Київської області, а саме на автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним автомобілем, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.
Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/712/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1