Справа № 129/1393/19
Провадження по справі № 1-кп/129/181/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000047 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шостакове Миколаївського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживає у незареєстрованому шлюбі із жінкою, на своєму утриманні нікого немає, має статус учасника бойових дій, непрацюючого, несудимого, -
в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
Установив:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді механіка-водія танка танкового взводу танкової роти зазначеної військової частини, в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 3, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 11, 16, 126, 127, 128, 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, положень Військової присяги, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у відрядженні згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №281 від 06.11.2018 року та маючи обов`язок прибути до навчального центру 08.11.2018 року, умисно, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість для своєчасного прибуття до місця проходження військової служби не з`явився вчасно 08.11.2018 року до місця служби, - 300-го навчального танкового полку НОМЕР_2 навчального центру АДРЕСА_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою, - АДРЕСА_2 , до 11.03.2019 року - часу його добровільного прибуття до військової частини НОМЕР_1 .
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 умисно, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість для своєчасного прибуття до місця проходження військової служби, перебуваючи у відрядженні згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №281 від 06.11.2018 року та маючи обов`язок прибути до навчального центру 08.11.2018 року, не з`явився вчасно 08.11.2018 року до 300-го навчального танкового полку НОМЕР_2 навчального центру АДРЕСА_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою, - АДРЕСА_2 , до 11.03.2019 року - часу його добровільного прибуття до військової частини НОМЕР_1 .
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, його активне сприяння у розкритті злочину, з`явлення із зізнанням, відсутність судимості, наявність статусу учасника бойових дій.
Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує його особу, який є осудним, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, характеризується позитивно, є несудимим, має статус учасника бойових дій.
За таких обставин навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, з урахуванням засад виваженості та справедливості, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.
Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,
Присудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Відповідно до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити, якщо в період іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з п. 1) , п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: