справа №619/1056/20
провадження №1-кп/619/230/20
ВИРОК
17 червня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, маючого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого, однак офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_5
потерпілий - ОСОБА_6
обвинувачений - ОСОБА_3 .
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
29.01.2020 у нічний час доби, ОСОБА_3 , маючи та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, направився до гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 . Прийшовши за вказаною адресою, ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, шляхом підбору ключа, відчинив вхідні двері, і через них проник до приміщення вказаного гаража, звідки, таємно викрав велосипед МАХХ pro М100, вартістю 4350,00 грн; кутову шліфувальну машину «РОСТЕХ» УШМ 13-125 Д, вартістю 630,58 грн; бензопилу ланцюгову «Ural» Pro UCS-6500, 4,3 кВт, вартістю 1030,40 грн, що належали ОСОБА_7 , після чого, з викраденим майном, з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
У результаті зазначених дій з боку ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 6010,98 грн.
Крім того, 31.01.2020 приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу зайшов до під`їзду вказаного будинку, де побачив велосипед торгівельної марки «PHOENIX» модель «FH 2601», який належить потерпілій ОСОБА_8 , та у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину із корисливих мотивів, впевнившись, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_3 , взяв обома руками велосипед торгівельної марки «PHOENIX» модель «FH 2601», вивіз його з під`їзду, та направився до м. Харкова, з метою закладення зазначеного велосипеду до ломбарду, тим самим покинув місце злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. У результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на суму сумі 3200,00 грн.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Крім того, своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до іншого приміщення.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні вищезазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття визнається обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він вважається таким, що раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Частиною 1 ст. 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Дергачівським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області складено досудову доповідь, згідно висновку якої беручи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: проведення індивідуально-профілактичної роботи з метою запобігання вчинення ним повторних злочинів та мотивування обвинуваченого щодо необхідності звернення до відповідних організацій, які включені до Банку ресурсів органу пробації; знайти постійне місце роботи; залучення психологів з інших організацій щодо проведення тренінгів та індивідуальних бесід спрямованих на контроль над поведінкою та мислення правопорушника.
За таких обставин справи, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини зазначених вище статей.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи тяжкість злочинів, особу винного, ставлення винного до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, дані про його особу, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керується суд.
Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 позов визнав у повному обсязі, тому враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, позов ОСОБА_6 задовольняється у повному обсязі.
При цьому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_3 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення товарознавчої експертизи №5989 від 20 березня 2020 року в сумі 3200,00 грн та за проведення судової товарознавчої експертизи №7467 від 14 квітня 2020 року в сумі 1634,40 грн.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років позбавлення.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення Харківським НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса товарознавчої експертизи №5989 від 20 березня 2020 року в сумі 3200,00 грн (три тисячі двісті гривень 00 копійок) та за проведення судової товарознавчої експертизи №7467 від 14 квітня 2020 року в сумі 1634,40 грн (одна тисяча шістсот тридцять чотири гривні 40 копійок), всього 4834,40 грн (чотири тисячі вісімсот тридцять чотири гривні 40 копійок).
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1