ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/265/20 Справа № 212/3236/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_7 , 23 травня 2017 року близько 09 годині 30 хвилин, знаходився біля будинку № 29 по вул.Ватутіна в Покровському районі м.Кривого Рогу, де побачив раніше незнайому йому жінку, а саме - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила повз нього в напрямку будинку № 25 вул.Ватутіна. У неї на шиї він побачив ланцюжок із золота. В цей момент у ОСОБА_7 виник намір направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення на свою користь.
Того ж дня, близько 09 години 31 хвилини, реалізуючи раптово виниклий намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, діючи із корисного мотиву, упевнившись в тому, що потерпілу ОСОБА_10 ніхто не супроводжує та остання не звертає на нього уваги, з метою відкритого викрадення чужого майна, прослідував за потерпілою ОСОБА_10 до ділянки місцевості розташованої між будинком АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де усвідомлюючи, що його дії очевидні для потерпілої ОСОБА_10 та оточуючих, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у завданні потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, шляхом ривку відкрито викрав з шиї потерпілої ланцюжок із золота 585 проби, вагою 8 грамів плетіння «подвійний бісмарк», вартістю 8 731,68 гривень, (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1582 від 25.05.2017), після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 була заподіяна майнова шкоду на суму 8731,68 гривень та легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість вироку через невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок м`якості.
Вказує, що при призначенні покарання суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 вичинив відносно жінки злочин, поєднаний з насильством, зранку, у громадському місці, що вказує на особливу зухвалість його дій. На думку апелянта, суд не врахував, що після вчинення злочину ОСОБА_7 намагався уникнути затримання, а під час судового розгляну не визнав умислу на спричинення тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, що просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі; обвинуваченого та його захисника, які наполягали на залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.
Так, правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.
Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_11 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; відсутність обставин, що обтяжують покарання; наявність пом`якшуючої обставини, якою було визнано щире каяття; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, у вчиненому щиро розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває з липня 2010 р.
Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття ним покарання та необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, з яким колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для обтяження цього покарання, оскільки вважає його справедливим за видом та розміром і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з оцінкою, наданою судом першої інстанції особі обвинуваченого у контексті вимог ч. 1 ст. 75 КК України, та вважає, що відомості про останнього, а саме те, що він вчинив один епізод злочинного посягання на чуже майно, є раніше не судимою особою, у вчиненому розкаявся, не характеризується негативно, - дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , незважаючи на тяжкість вчиненого злочину, може бути виправлений без реального відбування покарання, зі звільненням від нього з випробуванням, з іспитовим строком максимальної тривалості.
Доводи апеляційної скарги прокурора таких висновків колегії судів не спростовують, оскільки апелянт не посилається на конкретні обставини, що не були відомі суду першої інстанції або не були враховані при ухваленні оскаржуваного вироку, обмежуючись загальними міркуваннями щодо неналежної оцінки відомостей про фактичні обставини скоєння злочину, встановлені та обговорені у вироку, які колегія суддів, не погоджуючись з прокурором, вважає такими, що враховані судом першої інстанції достатньою мірою.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4