Справа № 464/5956/19
пр.№ 1-кп/464/112/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 464/5956/19, внесене 16.09.19. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002532, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Синьки Ульяновського району Кіровоградської обл., зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, невійськовозобов*язаного, неодруженого, з середньою освітою, не працює, учасник бойових дій (нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції»), має судимість 07.12.18. вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської обл. за ст.293 КК України до штрафу 680 грн., покарання відбуте, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;

учасник провадження потерпілий ОСОБА_5 (подав заяву про розгляд справи в його відсутності), -

з участю: прокурора та обвинуваченого, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 11 вересня 2019 року в період часу з 12 до 12.30 год. на території ринку «Шувар» по вул.Хуторівка,4 «б» в м.Львові, маючи умисел на викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля «Фиат Д5» д.н.з. НОМЕР_1 , припаркованого на території ринку, банківську картку «Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» з номером рахунку НОМЕР_2 , видану на ім*я ОСОБА_5 , яка йому належна та яка за сукупністю норм ст.1 Закону України «Про інформацію, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Крім того, він же того ж дня о 12.34 год., продовжуючи свої злочинні дії, умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк», розташованого у павільйоні, де здійснюється продаж м*ясної продукції, на ринку «Шувар» по вул.Хуторівка,4 «б» в м.Львові, попередньо знаючи ПІН-код доступу до раніше викраденої ним банківської картки «Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» з номером рахунку НОМЕР_2 , виданої на ім*я ОСОБА_5 , шляхом виконання однієї банківської операції, таємно викрав із вказаної картки грошові кошти потерпілого ОСОБА_5 в сумі 10000 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю та дав показання, аналогічні фабулі обвинувачення, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечив. Показав, що дійсно того дня, скориставшись тим, що потерпілий, який є його знайомим та разом працювали, відійшов ненадовго, викрав з машини його картку «Універсальна», а так як знав ПІН-код до неї, то в банкоматі з неї на ринку «Шувар» зняв 10000 грн., які використав на власний розсуд. Йому соромно за вчинене, щиро розкаюється, просить суд врахувати, що частково добровільно відшкодував потерпілому із заподіяної шкоди 3000 грн. та має намір повернути решта суми, яку викрав, та суворо не карати. Запевняє суд, що подібного ніколи не повторить, працює неофіційно, має щомісячно чистого доходу 4000 грн.

Потерпілий подав суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за:

-ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку);

-ч.1 ст.357 КК України, т.я. він вчинив викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення злочинів, які згідно із ст.12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який має судимість, однак покарання відбуте, офіційно не працює, є учасником бойових дій (нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції»), неодружений, не має на утриманні жодної особи, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не має хронічних захворювань, його виключно позитивні характеристики за місцем проживання та реєстрації, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та добровільне часткове відшкодування потерпілому заподіяної матеріальної шкоди, бажання на подальше відшкодувати решта шкоди, що є обставинами, які пом*якшують покарання; обставини, які б обтяжували покарання, судом не встановлені.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками такої, складеної ДУ «Центр пробації» Благовіщенський районний сектор з питань пробації в Кіровоградській обл., ризик повторного кримінального правопорушення середній, а ризик небезпеки для суспільства - низький. Виправлення обвинуваченого являється можливим без ізоляції від суспільства.
Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, наслідки вчинення злочинів та розмір завданої шкоди потерпілому з її частковим відшкодуванням і намірами остаточного розрахунку, особу обвинуваченого з виключно позитивною характеристикою, визнання ним вини у вчиненні кримінальних правопорушень та щире каяття, наявністю соціальних зв`язків, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і в суді, та висновок досудової доповіді, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та ч.1 ст.357 КК України - штраф в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обвинуваченому слід визначити покарання штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме такий вид та розмір покарання з урахуванням майнового стану обвинуваченого та тяжкості вчиненого з його обставинами є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

З урахуванням, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу до обвинуваченого не застосовувались, відсутність відповідних клопотань, вид призначення покарання, підстави для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень;

-за ч.1 ст.357 КК України - штраф в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 гривень.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень.

Речові докази - компакт-диск з камер банкомату (постанова про визнання речовими доказами від 21.10.19.) - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1