Справа № 538/1523/19
Провадження № 1-кп/539/53/2020

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю : прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лохвиця Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
17 червня 2019 року близько 03.00 год. біля приміщення нічного клубу «Вегас» за адресою м. Лохвиця Полтавської області вул. Героїв України, 14 «а» на відстані близько 10 метрів біля вхідних дверей, ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раніше виниклого конфлікту із потерпілим ОСОБА_4 , підійшов до останнього та, діючи умисно, кулаком правої руки завдав один удар ОСОБА_4 в ліве око, від чого ОСОБА_4 впав на асфальтобетонне покриття. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс йому один удар кулаком правої руки в скроневу частину голови справа та не менше одного удару ногою у взутті в праву частину голови, в результаті чого ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді : відкритої черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому правої тім`яної кістки з переходом на луску правої скроневої кістки, епідуральної гематоми правої лобно-тім`яно-скроневої ділянок, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, гематоми обох повік лівого ока, які згідно висновку експертизи № 127 від 24.07.2019 року в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він свою вину у скоєному визнає. 17.06.2019 року приблизно в 2-3 год ночі він перебував у нічному клубі Вегас в м. Лохвиця, де відпочивав. Був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки до цього вжив близько 5 чарок горілки. В певний період часу він танцював на танцполі з дівчиною ОСОБА_7 , коли до нього підійшов ОСОБА_8 та між ними виник словесний конфлікт з цього приводу. Потім через деякий час він вийшов з приміщення клубу та помітив на вулиці ОСОБА_8 , до якого підійшов поговорити далі. Під час розмови він вдарив ОСОБА_8 кулаком правої руки в обличчя, він чого ОСОБА_8 впав. Потім, коли ОСОБА_8 лежав, він також вдарив кулаком правої руки ОСОБА_8 в область голови. Ногами ОСОБА_8 не бив. Після цього він допоміг ОСОБА_8 підвестися. Бачив на місці події кров від ОСОБА_8 . За вчинене шкодує, відшкодував потерпілому частково шкоду в сумі 5000 грн. Цивільний позов прокурора визнає повністю, цивільний позов потерпілого в частині вимог про відшкодування майнової шкоди визнає повністю, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди визнає частково.
Крім цього, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 17.06.2019 року близько 3 год ночі він приїхав до нічному клубу ОСОБА_9 в м. Лохвиця щоб відпочити. Приїхав із ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та подругою ОСОБА_11 . Через деякий час побачив як танцювали ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , яка була його подругою, та йому здалося, що ОСОБА_12 до неї пристає, у зв`язку з чим він сказав Солянику, щоб той тримався від неї подалі. На це ОСОБА_12 запропонував йому вийти з приміщення щоб поговорити на вулиці, на що він відмовився та відійшов від ОСОБА_12 . Через деякий час він вийшов із нічного клубу на двір покурити та в цей час побачив як до нього підбіг ОСОБА_12 та зразу ж наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока, від якого він впав на землю. При цьому він головою об асфальт не бився. Коли він лежав на землі, то ОСОБА_12 наніс йому ногою в кросівку близько п`яти ударів в область голови, де у нього було виявлено тілесне ушкодження, чи наносив ОСОБА_12 удари кулаком по голові він точно сказати не може. Від цих ударів він втрачав свідомість, у нього із голови йшла кров. Потім ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 допомогли йому підвестися та вони поїхали додому. Вдома мати побачила його тілесні ушкодження та вона поїхали до Лохвицької лікарні для отримання медичної допомоги. Обвинувачений дійсно йому відшкодував 5000 грн. завданої шкоди.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 з фото таблицею до нього, під час якого останній на місці події біля приміщення нічного клубу «Вегас», що в м. Лохвиця Полтавської області показав та розповів, як саме він кулаком правої руки наніс удар в обличчя ОСОБА_4 , від якого той впав. Потім, коли ОСОБА_4 лежав, він кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 ще один удар в голову в області тім`яної ділянки голови, при цьому зазначив, що можливо і наніс один удар ногою в голову потерпілого, коли той лежав, однак цього точно сказати не може;
- висновком експертизи №92 від 28.08.2019 року, згідно якого показання, надані підозрюваним ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту з ним 09.08.2019 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення виявлених згідно судово - медичної експертизи у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_4 з фото таблицею до нього, під час якого останній на місці події біля приміщення нічного клубу «Вегас», що в м. Лохвиця Полтавської області показав та розповів, як саме ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока, від якого він впав на землю. При цьому він перевернувся та лежачи на животі закрив обличчя руками. Потім Соляник наніс йому ногою у взутті не менше п`яти ударів по голові;
- висновком експертизи №85 від 30.07.2019 року, згідно якого показання, надані потерпілим ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту з ним 25.07.2019 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення виявлених у нього згідно судово - медичної експертизи тілесних ушкоджень;
- висновком експертизи № 127 від 24.07.2019 року, згідно якого ОСОБА_4 були спричинені наступні тілесні ушкодження : відкрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного перелому правої тім`яної кістки з переходом на луску правої скроневої кістки, епідуральна гематома правої лобно-тім`яно-скроневої ділянок, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, гематоми обох повік лівого ока, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння;
- висновком експертизи № 84 від 30.07.2019 року, згідно якого об`єктивних судово-медичних даних, які б дозволяли достовірно стверджувати про те, що виявлені у потерпілого ОСОБА_4 , тілесні ушкодження утворились в результаті падіння зі стоячого на ногах положення на твердій площині, як з раніше наданим прискоренням так і без такого, в ході проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_4 не отримано; враховуючи морфологічні характеристики, анатомічну локалізацію та взаємне розташування виявлених при проведенні судово медичної експертизи ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, вони утворилися від не менш ніж дворазової дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), якими могли бути як нога людини , взута у взуття, так і пальці рук людини , стиснуті в кулак або будь-які інші предмети з подібними характеристиками;
Надаючи правову оцінку діям обвинуваченого в частині їх кваліфікації, суд враховує, що вказані дії в частині завдання ударів потерпілому в голову вчинялися ОСОБА_6 , коли потерпілий лежав на поверхні землі, умисно. З огляду на характер дій обвинуваченого, який завдавав ударів потерпілому в життєво важливу анатомічну ділянку тіла голову, вказані дії вчинялися із метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень невизначеного характеру, а тому обвинувачений має нести відповідальність за спричинення тих тілесних ушкоджень, які фактично настали. Завдаючи удари кулаком руки та ногою у взутті по голові потерпілого, ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своєї дії, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.
Суд не вбачає у діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ст. 128 КК України, яка передбачає відповідальність за необережне тяжке тілесне ушкодження, оскільки у даному випадку механізм спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень заключається в завданні йому ударів по голові, коли він був в лежачому положенні на поверхні землі, а не в отриманні тяжких тілесних ушкоджень при падінні на площину, що підтверджується висновком судово медичної експертизи № 84 від 30.07.2019 року.
Наявні розбіжності у показаннях між потерпілим та обвинуваченим не є суттєвим з точки зору кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_14 , оскільки згідно висновків судово медичних експертиз, як показання, надані підозрюваним ОСОБА_6 , так і показанням надані потерпілим ОСОБА_4 в ході проведення слідчих експериментів з ними не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо механізму отримання виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
При цьому, як потерпілий, так і обвинувачений в судовому засіданні надали показання, які в цілому відповідають змісту проведених із ними слідчих експериментів.
Таким чином, оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України поза розумним сумнівом.
Суд вважає, що вина ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки ним було вчинено даний злочин.
Відповідно до ст. 66 КК України в якості обставин справи, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки обвинувачений добровільно частково відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_4 шкоду, що підтверджено як потерпілим в судовому засіданні, так і розпискою потерпілого про отримання від обвинуваченого 5 000 грн. в якості відшкодування заподіяної шкоди; а також щире каяття оскільки обвинувачений фактично вину визнав, виявив готовність нести покарання та вживав заходів щодо відшкодування шкоди потерпілому.
Наявність в діях обвинуваченого обставини, що пом`якшує його покарання, а саме щирого каяття відповідає критеріям наявності даної обставини, визначеним правовими позиціями, висловленими у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к, згідно яких розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
При цьому, суд враховує, що поведінка обвинуваченого дає підстави стверджувати про наявність в його діях щирого каяття з огляду на визнання вини, осуд своєї поведінки, вчинення дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною справи, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння з огляду на те, що в судовому засіданні обвинувачений визнав як факт перебування на час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так і факт вживання спиртних напоїв перед тим, як він прийшов до нічного клубу.
Суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_6 , який вину визнав, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують його покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі у розмірі 5 років і 6 місяців позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування відносно ОСОБА_6 ст. 69 КК України, призначення йому покарання в розмірі, який надавав би можливість його призначити із застосуванням ст. 75 КК України та щодо фактичного застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, на чому наполягав обвинувачений, суд враховує, що ним було вчинено тяжкий умисний злочин, його наслідки, а саме, що в результаті вчинення ним злочину потерпілому було спричинено тяжке тілесне ушкодження, думку потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання, дані щодо розміру фактично відшкодованої шкоди, який є незначним у порівнянні із встановленим судом розміром завданої майнової та моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню обвинуваченим.
Визначаючи покарання у межах санкції даної статті більш наближене до мінімального розміру судом вже враховано всі пом`якшуючі покарання обставини, позитивні дані щодо особи обвинуваченого, а тому відсутні підстави як для призначення покарання у розмірі, який би надавав можливість застосувати ст. 75 КК України, так і для застосування ст.75 КК України. Наявний висновок досудової доповіді не спростовує даних висновків суду.
Саме таке покарання в даному випадку відповідатиме меті покарання означеній у ст. 50 КК України.
Враховуючи встановлені обставини справи та наведені мотиви, суд вважає, що призначене покарання не містить ознак явно несправедливого, критерії якого визначені у Постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року по справі №524/5999/17.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили необхідно застосувати тримання під вартою для забезпечення виконання вироку суду, враховуючи, що судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.
Потерпілим по справі ОСОБА_4 заявлено до обвинуваченого ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 187 785 грн. та майнової шкоди в розмірі 31 724 грн. 27 коп. з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог від 28.01.2020 року та від 17.03.2020 року.
Суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позов про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню по наступним чекам, квитанціям та накладним в розмірі : 401,25 грн., 501,95 грн., 255,70 грн., 38,80 грн., 811,18 грн., 357 грн., 103,85 грн., 86,51 грн., 49,81 грн., 617,50 грн., 624 грн., 628,03 грн., 417,87 грн., 41,16 грн., 483,52 грн., 29,74 грн., 34,96 грн., 100,91 грн., 603,99 грн., 685,25 грн., 244,12 грн., 831,35 грн., 97,50 грн., 253,43 грн., 182,35 грн., 41,64 грн., 127,95 грн., 583,05 грн., 900 грн., 199,92 грн., 148,18 грн., 134,54 грн., 134,54 грн., 134,54 грн., 141,18 грн., 134,54 грн., 80,80 грн., 80,80 грн., 278,15 грн., 80,80 грн., 148,18 грн., 125,47 грн., 125,47 грн., 1700 грн., 854,11 грн., 1140 грн., 451,35 грн., 450,19 грн., 260 грн., 446,67 грн., 300 грн., 708,35 грн., 135 грн., 708,35 грн., 1400 грн., 900 грн., 299,89 грн., 650 грн., 900 грн., 354,20 грн., 626,57 грн., 73,11 грн., 199,97 грн., 577 грн., 575,80 грн., 750 грн., 900 грн. (а.с. 60, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 131, 132), а всього на суму 27 442 грн. 04 коп., тобто в розмірі понесених потерпілим витрат на лікування по наданим суду документам на придбання медичних засобів, оплату медичних послуг, проїзду у зв`язку з необхідністю проведення лікування та участі в кримінальному провадженні.
Таким чином цивільний позов у частині відшкодування майнової шкоди є обгрунтованим в розмірі 27 442 грн. 04 коп.
При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позов про відшкодування моральної шкоди є обгрунтованим в розмірі 100 000 грн. При цьому суд вважає, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_4 полягає в фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких ОСОБА_4 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна злочином, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини ОСОБА_6 , ступінь тяжкості, характер та кількість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, вимушеність змін в організації потерпілим свого життя, вимоги розумності і справедливості.
При цьому суд в повній мірі не погоджується із наданим потерпілим висновком соціально - психологічного дослідження №15-10-19 від 22.10.2019 року, оскільки він фактично зроблений на основі аналізу практики застосування судами України положень чинного законодавства в частині визначення розміру моральної шкоди у подібних справах та вказаний висновок не являється висновком експертизи.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинуваченим до винесення рішення у справі добровільно відшкодовано потерпілому шкоду в розмірі 5 000 грн.
Тому суд вважає за необхідне при стягненні моральної шкоди зменшити суму стягнення на 5 000 грн., тобто стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 95 000 грн. моральної шкоди.
Таким чином, із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 27 442 грн. 04 коп. майнової шкоди та 95 000 грн. моральної шкоди, а всього 122 442 грн. 04 коп.
Також прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 , які понесені закладом охорони здоров`я КП «Полтавська обласна лікарня імені М.В. Скліфосовського ПОР». Прокурор прохав суд стягнути з ОСОБА_6 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 12 679 грн. 12 коп.
При вирішенні цивільного позову прокурора суд враховує наступне.
Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» N 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання".
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до довідки КП «Полтавська обласна лікарня імені М.В. Скліфосовського ПОР» від 12.08.2019 року № 04-04/2253 на лікування ОСОБА_4 закладом охорони здоров`я затрачено всього 12 679 грн. 12 коп.
Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановлюючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Враховуючи викладене, наявний причинний зв`язок між встановленими вироком суду злочинними діями ОСОБА_6 та перебуванням потерпілого ОСОБА_4 на лікуванні, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.
Також потерпілим ОСОБА_4 сплачено за проведення соціально - психологічного дослідження 4 173 грн.
Суд вважає, що вказані витрати є процесуальними, а саме витратами, пов`язаними із залученням спеціаліста, а тому повинні вирішуватися в порядку розділу 8 КПК України. Відповідно до положень ст.ст. 122, 124 КПК України витрати, пов`язані із залученням спеціаліста несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, тобто витрати, пов`язані із залученням спеціаліста несе потерпілий. І в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 4 173 грн. витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.
Керуючись ст. 374 КПК України,
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 121 КК України - у виді 5 (п`яти) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили застосувати тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 рахувати з часу застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту з 18.03.2020 року.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 27 442 грн. 04 коп. майнової шкоди та 95 000 грн. моральної шкоди, а всього 122 442 грн. 04 коп.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 12 679 грн. 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 4 173 грн. витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1