Справа № 287/1502/19
У Х В А Л А

іменем України

"14" лютого 2020 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі с/з ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
особи, стосовно якої передбачається
застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000254 від 05.07.2019 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 05.03.1999 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 17 ст. 117, ч.1 ст.118, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 28.12.2000 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.17, ч.2 ст.117 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі; 17.05.2005 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі; 31.01.2015 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.119 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі,

діяння якого підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
04.07.2019 року близько 19 години ОСОБА_5 зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 . Викликавши господарку ОСОБА_7 з будинку на подвір`я, ОСОБА_5 застосував відносно останньої фізичне насильство, що виразилося в нанесенні ударів рукою в область обличчя, голови та тулуба потерпілої, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини справа, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, після чого, піднявши халат та знявши спідню білизну, намагався вчинити зґвалтування природнім способом, однак виконати задумане не зміг через фізіологічні причини, а саме через відсутність ерекції.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії сексуального характеру, із застосуванням погрози фізичного насильства, завів потерпілу ОСОБА_7 в кімнату будинку, де положив останню на диван, після чого, знявши халат, без добровільної згоди особи, вчинив вагінальне проникнення в тіло потерпілої з використанням пальців рук, таким чином задовольнив свою статеву пристрасть та вчинив зґвалтування потерпілої.

Відповідно до висновку експерта № 217 від 02.09.2019 у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: - синці на підборідді, в ділянці зовнішнього кута правого ока, численні крупно-крапкові внутрішньо-шкіряні крововиливи, які супроводжувалися ЗЧМТ, струсом головного мозку могли утворитися від дії тупого(их) предмету(ів), можливо при обставинах та в термін вказаних обстежуваною при обстеженні, в медичній документації і в направленні слідчого та по ступеню тяжкості вони відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; - синці на переднійповерхні правого коліна(2), по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садна по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на спині в проекції 4-го грудного хребця, які могли утворитися від дії тупого предмету, можливо при обставинах та в термін вказаних обстежуваною при обстеженні, в медичній документації і в направленні слідчого та по ступеню тяжкості вони відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_5 підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.2 КК України статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинені повторно.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шебедиха, Олевського Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 примусових заходів медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) із посиленим наглядом.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що кваліфікація кримінального правопорушення за ст.152 ч.2 КК України, вчиненого ОСОБА_5 , стороною захисту не оспорюється. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи є підстави для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) із посиленим наглядом, але оскільки ОСОБА_5 заперечує проти поміщення його до медичного закладу залишає вирішення клопотання на розсуд суду.

Законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що ознайомилася з показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 даних суду під час судового розгляду і в неї з приводу даних показань до вказаних осіб запитань не виникло, та не заперечила проти задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) із посиленим наглядом.

У судовому засіданні ОСОБА_5 суду зазначив, що не погоджується з висновком судово-психіатричної експертизи та не бажає вживати пігулки, вважає їх протипоказаними йому.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 04 липня 2019 року біля 19 години почула стукіт у вікна. Вона відкрила двері, які були заперті із середини і побачила односельчанина ОСОБА_5 . ОСОБА_12 сказав, що мати послала взяти собачку, на що вона відповіла, що не піде давати собачку. Після цього він не вагаючись став мацати її за груди і вона зрозуміла, що це вона йому треба і почала кричати. ОСОБА_12 наніс їй удари в голову, область уха та сказав закрити рот. Після цього положив її на лавку, ліг на неї, але в нього не получалося, що він хотів зробити і положив на землю та почав знімати рейтузи. В даному місці нічого не зміг зробити і почав кричати, щоб йшла до хати на кровать, але вона відмовилася. Тоді він затягнув її до хати, зняв халата, роздягнув до гола і запитав чи є горілка, на що вона відповіла, що немає. Не зупиняючи свої дії затягнув її в зал та положив на диван та ліг на неї. Однак в нього нічого не получалося і він здійснив пальцями вагінальне проникнення та примушував вчинити дії, щоб здійснити статевий акт погрожуючи задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом. Просила його, щоб шукав таку як сам, оскільки їй 70 років, але він відповів, що вона ще не стара. Помучивши її, піднявся та одягнувшись, оскільки був роздягнутим, пішов із будинку. перед тим як вийти із будинку пригрозив, щоб нікому не розповідала, вказавши, що мати все рівно витягне його. Після цього зателефонувала до ОСОБА_13 і попросила прийти до неї. Після її приходу розповіла про нанесення їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та вчинення ним зґвалтування. ОСОБА_5 проживає від її будинку на відстані біля 100-150 м і відносини з ним були добрі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила, що 04.07.2019 року вранці до магазину, де вона працює продавцем, заходив ОСОБА_5 та придбав пляшку пива. Після цього заходив до магазину ще два рази, останній раз біля 16 години, і куди пішов від магазину їй не відомо. На другий день їй стало відомо, що ОСОБА_5 зґвалтував ОСОБА_7 Відстань від магазину до будинку потерпілої біля 500 м.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 05.07.2019 року між 6 та 7 годинами до нього зателефонувала мама та повідомила, що не зателефонувала до нього раніше, оскільки думала, що у неї був ОСОБА_12 і забрав телефон, який вона виявила лише вранці. Сказала йому, що вона побита і зґвалтована ОСОБА_5 , який пригрозив їй нічого не говорити про обставини зґвалтування. Після цього зателефонував до поліції та до «швидкої медичної допомоги». Через два дні приїхав до мами, яка перебувала у лікарні з тілесними ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 05.07.2019 року до неї зателефонував ОСОБА_9 та розповів про зґвалтування ОСОБА_5 її бабусі. Після цього вона зателефонувала до ОСОБА_13 та попросила піти до ОСОБА_7 . Зателефонувавши пізніше, ОСОБА_13 їй повідомила, що ОСОБА_7 перебуває біля магазину з тілесними ушкодженнями та розповідала, що телефона знайшла тільки вранці. Коли прибула до лікарні, бачила у потерпілої подряпини на внутрішній частині стегон, синяк на обличчі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ходить до потерпілої, доглядає її. Оскільки ходила по ягоди декілька днів в неї не була. 05.07.2019 року до неї зателефонувала потерпіла та повідомила, що знаходиться біля магазину. Сказала, що приходив ОСОБА_5 якоби по собачку, та повалив її, роздягнув та сував пальці в статеві органи. Потім затягнув до хати та положив на ліжко. У кухні будинку бачила перевернутий стіл, на подвір`ї вим`яту траву. З потерпілою перебувала до приїзду працівників поліції.

Крім цього, вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, підтверджується наступними доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 05.07.2019 року на відстані 4 м від вхідних дверей будинку по АДРЕСА_2 виявлено рейтузи чорного кольору, труси рожевого кольору, які вивернуті на виворотну сторону, в будинку на одному з крісел виявлено жіночий халат спереду на якому виявлено пляму бурого кольору зовні схожу на кров, що підтверджує показання потерпілої ОСОБА_7 про місце та обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення.
(т.1 а.с. 136-138)

В ході проведення слідчого експерименту 05.07.2019 року потерпіла ОСОБА_7 детально показала обставини та місце вчинення відносно неї насильницьких дій зі сторони ОСОБА_5
(т.1 а.с. 139-145)

За висновком судово-медичної експертизи №217 від 02.09.2019 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження синці на підборідді, в ділянці зовнішнього кута правого ока, численні крупно-крапкові внутрішньо-шкіряні крововиливи, які супроводжувалися ЗЧМТ, струсом головного мозку, синці на переднійповерхні правого коліна(2), по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садна по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на спині в проекції 4-го грудного хребця, які відносяться до легких тілесних ушкодженб та легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, які могли утворитися від дії тупого(их) предмету(ів), можливо при обставинах та в термін вказаних обстежуваною при обстеженні, в медичній документації і в направленні слідчого.

(т.1 а. с. 159-160)

Згідно висновку експерта №527 від 07.08.2019 року у вирізках із халата знайдено кров людини, в якій виявлено антиген Н, походження якого можливо за рахунок крові потерпілої ОСОБА_7

(т.1 а. с. 178-180)

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1-2020 від 08.01.2020 року ОСОБА_5 в період вчинення інкримінованого йому злочину виявляв клінічні ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді стійкого шизофреноподібного розладу змішаного органічного ґенезу, з емоційно-вольовою нестійкістю, галюцинаційно-маячний синдром. Ступінь змін зі сторони психіки у ОСОБА_5 на той період була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) з посиленим наглядом, враховуючи активний тип суспільної небезпеки, структуру психічних розладів, відсутність належної критики до свого стану та своїх вчинків, негативного відношення до лікування.
(т. 2 а. с. 73-77)

Виходячи із положень ст. 19 КК України неосудна особа позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.
Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою; наявність у цієї особи розладу психічної діяльності на час вчинення суспільно небезпечного діяння; поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння і після нього; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб.
Проаналізувавши надані сторонами судового провадження докази, суд приходить до висновку, що противоправне суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5 вчинив в стані неосудності, перебуває в стані неосудності на момент розгляду справи, а тому він підпадає під дію ч. 2 ст.19 КК України.
Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб , які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Згідно ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Дослідивши та проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки мало місце вчинення суспільно небезпечного діяння, яке вчинив ОСОБА_5 і дане суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.2 КК України статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинені повторно, будучи в неосудному стані, хворіючи на психічну хворобу, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №1-2020 від 08.01.2020 року. На даний час ОСОБА_5 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) з посиленим наглядом. Відповідно до ч.2 ст.19 КК України така особа не підлягає кримінальній відповідальності і зважаючи на характер та тяжкість вчиненого суспільно небезпечного діяння, враховуючи ступінь небезпечності психічно хворого для інших осіб, приймаючи до уваги висновок судово-медичної експертизи, суд приходить до висновку про доцільність застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) з посиленим наглядом.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Цивільний позов по справі не заявлений.
По справі процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 395, 512-513 КПК України.

УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.152 КК України примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України у виді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) із посиленим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Речові докази: рейтузи чорного кольору, труси рожевого кольору, жіночий халат різнокольоровий, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_7 передати останній; змиви з рук, мазок-відбиток головки статевого члена, змив зі статевого члена, контроль з човникоподібної ямки та піднігтьовий склад, відібрані у ОСОБА_5 , - знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Ємільчинський районний суд Житомирської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1