ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3206/19 Справа № 192/1680/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровськ, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії №21, засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 02 грудня 2015 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений, який відбув 3/4 частини строку покарання, на даний час не працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21, тому суд не визнав засудженого таким, що належно ставиться до праці.
Засуджений за весь період відбування покарання має одне стягнення за порушення режиму утримання накладене 19 березня 2018 року у виді попередження та три заохочення від 26 січня 2018 року, 26 липня 2018 року та 23 жовтня 2018 року, більш заохочень немає. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, приймав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймав участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, але враховуючи разовий характер заохочень засудженого та наявність стягнення суд не може визнати поведінку засудженого сумлінною.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року та направити матеріали на повторний судовий розгляд.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не вивчив матеріали його особової справи.
Зазначає, що коли підписував характеристику, яку адміністрація установи подавала до суду, то в ній він характеризувався добре.
Вказує на те, що прокурор, який брав участь у судовому засіданні, не приїжджав до установи та не вивчав належним чином матеріали особової справи.
Також він має 3 групу інвалідності, працевлаштований, заохочення та стягнення, яке погашено.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення даної апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався.
Як убачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання суду першої інстанції, суд, дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного подання.
Так, ОСОБА_7 у цій справі засуджений вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2015 року ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2012 року і остаточно до відбуття призначено 4 роки позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2018 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.02.2017 року по 16.03.2017 року включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 06.06.2016 року, кінець строку 04.05.2020 року.
Колегією суддів встановлено те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Солонянська виправна колонія №21», на даний час відбув 3/4 строку покарання, не працевлаштований.
Засуджений за весь період відбування покарання має одне стягнення за порушення режиму утримання, накладене 19 березня 2018 року, у виді попередження та три заохочення від 26 січня 2018 року, 26 липня 2018 року та 23 жовтня 2018 року, більше заохочень немає. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, приймав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймав участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні даного клопотання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, і цілком вірно зазначив, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак в даному випадку строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він зробив для себе належні висновки і довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 04.05.2020 року.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а отже суд обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4