Справа № 461/3216/20
Провадження № 1-кс/461/2311/20
УХВАЛА

14.04.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,
встановив:

слідчим відділом Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001307 від 11.04.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Слідчий слідчого СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене 11.04.2020 року у ОСОБА_4 під час огляду місця події посвідчення інваліда третьої групи.

Клопотання мотивує тим, що вказана річ має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використана як доказ вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речовий доказ, оскільки зберегла на собі сліди кримінального правопорушення. Згідно клопотання просить розгляд справи проводити за її та прокурора відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку (телефонограмою).

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Подане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 11.04.2020 року близько 01:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Вічева, 2 у м. Львові, при перевірці працівниками патрульної поліції документів, пред`явив завідомо підроблене посвідчення інваліда 3 групи.

З матеріалів клопотання видно достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення огляду місця події посвідчення могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, могло бути використано під час вчинення злочину, потребує додаткового експертного дослідження, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилученої речі має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, які вказують на ймовірне вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 11.04.2020 року у ОСОБА_4 , під час огляду місця події, посвідчення інваліда третьої групи.

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1