Справа № 461/2074/19
Провадження № 1-кс/461/1144/20
УХВАЛА

18.02.2020 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000443 від 29 січня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. ч. 2,3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000443 від 29 січня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. ч. 2,3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 від 29 січня 2019 року, за повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 2, 3 ст 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_6 , маючи досвід роботи у галузі банківської діяльності, отриманий за період трудової діяльності з 1992 року по 2013 рік на посадах заступника начальника відділень, начальника відділень, начальника регіональної дирекції банківських установ, в тому числі радника Голови Правління ПАТ «АРТЕМ-БАНК», а також будучи детально обізнаним про функціонування банківської системи, зокрема АТ «АРТЕМ-БАНК», керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами громадян шляхом їх обману (шахрайство), у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше грудня 2015 року, розробив детальний план такого протиправного заволодіння, який полягав у підшукуванні клієнтів, що мали на меті розмістити власні грошові кошти у банківській установі у вигляді банківських вкладів (депозитів), заволодінні цими грошовими коштами таких фізичних осіб з використанням підроблених фінансово-бухгалтерських документів та депозитних договорів, складених від імені банківської установи на ім`я цих громадян, без подальшого повернення громадянам отриманих від них сум грошових коштів.

Під час досудового розслідування встановлено, що у приватній власності ОСОБА_5 перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 12.12.1996, видане Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів (інша інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відсутня).

Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

З метою забезпечення виконання завдань, передбачених ст. ст. 2, 170 КПК України, а також застосування до підозрюваного ОСОБА_5 покарання у виді конфіскації майна, у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, виникла необхідність у накладені арешту, що полягатиме у забороні відчужувати та розпоряджатися вище зазначеною квартирою.

Слідчий в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, клопотання про арешт майна підтримує та просить таке задоволити.

Слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, яким належить майно.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст. 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення , забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Перевіривши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю з метою конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,

У Х В А Л И В:
клопотання задовольнити.

Накласти арешт, який полягатиме у тимчасовому позбавлені права та забороні відчужувати та розпоряджатися квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду, в строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1