УХВАЛА
07 травня 2020 року

м. Київ

справа № 463/4799/17
провадження № 51-2214ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Так, згідно з п. 1 ч. 2 зазначеної норми, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Як убачається з касаційної скарги захисника, він вказав як суд касаційної інстанції Верховний Суд України Касаційний кримінальний суд, однак, відповідно до положень п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник у своїй скарзі не навів жодних обгрунтувань щодо порушення судом норм матеріального права, про що він зазначає у своїй скарзі, а лише вказує на невідповідність оскаржуваного вироку положенням КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:
- свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, усупереч вищезазначеним нормам, захисник не надав Суду визначені законом документи, які підтверджують його повноваження, а долучив лише копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Зазначене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд,

постановив:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3