Справа № 204/129/20
Провадження № 1-кс/204/25/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на дії адміністрації установи виконання покарань та про зобов`язання начальника ДУ «Дніпровської УВП № 4» додержання прав ув`язненого ОСОБА_4 , який тримається під вартою в ДУ «Дніпровська УВП № 4», -

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на дії адміністрації установи виконання покарань та про зобов`язання начальника ДУ «Дніпровської УВП № 4» додержання прав ув`язненого ОСОБА_4 , який тримається під вартою в ДУ «Дніпровська УВП № 4», в якій він просить визнати незаконним поміщення ув`язненого ОСОБА_4 до приміщення максимального рівня безпеки у ДУ «Дніпровська УВП № 4» без набрання вироку суду законної сили по його справі, та зобов`язати начальника ДУ «Дніпровська УВП № 4» повернути ОСОБА_4 до приміщення (камери) ДУ «Дніпровська УВП № 4», в котрій ОСОБА_4 перебував до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська як особу, що вважається невинуватою (вирок відносно, якої не набрав законної сили). В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 21.12.2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська призначив покарання (постановив вирок) у вигляді довічного позбавлення волі його підзахисному ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 115 КК України. 29.12.2019 року обвинуваченим ОСОБА_4 була подана апеляційна скарга на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду, а отже зазначений вирок, відповідно до ст. 532 КПК України не набрав законної сили. На теперішній час, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачений ОСОБА_4 вважається невинуватим, та будь-які дії с ОСОБА_4 як особою, щодо якої вирок набрав законної сили є незаконними. Як стало відомо, наступного ж дня після винесення вироку судом першої інстанції адміністрація ДУ «Дніпровська УВП № 4» змінила ув`язненому ОСОБА_4 умови тримання, а саме: помістила ОСОБА_4 в приміщення з максимальним рівнем безпеки, що погіршило і без того нелюдські умови тримання в ДУ «Дніпровська УВП № 4». Поміщення ОСОБА_4 до приміщення з максимальним рівнем безпеки грубо порушує ст. 62 Конституції України презумпцію невинуватості.

У судове засідання захисник ОСОБА_3 не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати скаргу без його участі.

Дослідивши скаргу захисника ОСОБА_3 , приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
З заяви ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_4 рахується за Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, тому приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності на те правових підстав та відповідного рішення суду.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для постановлення ухвали щодо здійснення доставки ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи.
Водночас, оскільки скаржник вважає, що ОСОБА_4 як обвинувачений утримується під вартою в неналежних умовах та просить захистити його конституційні права та інтереси, слід дослідити це питання щодо наявності підстав для вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині забезпечення їй належних умов існування під час перебування під вартою, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищаються саме судом.

Так, у статті 28 Конституції України, зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України» (заява № 29334/11), ЄСПЛ надав належну правову оцінку умовам утримання заявника в установі Київського слідчого ізолятору. Зокрема, Суд констатував у цій справі, що мало місце порушення статті 3 Конвенції, у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежних умовах утримання в Київському СІЗО № 3, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.

У своїй скарзі захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , заявляє на незаконне поміщення обвинуваченого ОСОБА_4 до приміщення максимального рівня безпеки у ДУ «Дніпровська УВП № 4».

Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, вважає за потрібне вжити передбачені законом заходу реагування з метою перевірки відомостей викладених у скарзі захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та забезпечення захисту прав особи, яка утримується під вартою.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність забезпечення додержання прав ОСОБА_4 на належні умови утримання його під вартою, а тому клопотання в частині вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З метою перевірки відомостей викладених у скарзі захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 вважаю за потрібне доручити прокуратурі Дніпропетровської області, в межах територіальної юрисдикції якої знаходиться ДУ «Дніпровська УВП (№4)», здійснити перевірку умов утримання ОСОБА_4 під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)».

Частиною 3-ю статті 26 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, вирішуючи вимоги клопотання в частині визнання незаконним поміщення ув`язненого ОСОБА_4 до приміщення максимального рівня безпеки у ДУ «Дніпровська УВП № 4» та зобов`язати начальника ДУ «Дніпровська УВП № 4» вчинити певні дії, виходячи з приписів ч.1 ст. 206 КПК України та приймаючи до уваги те, що до повноважень слідчого судді в межах вирішення скарги в порядку ст. 206 КПК України не належить можливість вирішувати питання щодо визнання незаконним поміщення ув`язненого ОСОБА_4 до приміщення максимального рівня безпеки, приходжу до переконання, що в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28, 55 Конституції України, ст. ст. 26, 206, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на дії адміністрації установи виконання покарань та про зобов`язання начальника ДУ «Дніпровської УВП № 4» додержання прав ув`язненого ОСОБА_4 , який тримається під вартою в ДУ «Дніпровська УВП № 4» - задовольнити частково.

З метою забезпечення додержання прав ОСОБА_4 на належні умови його утримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» доручити прокуратурі Дніпропетровської області провести дослідження фактів, викладених у скарзі захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , та здійснити перевірку умов утримання його під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)».

Про результати проведеної перевірки повідомити Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська та заявника.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1