Справа № 206/718/20
Провадження № 1-кс/206/68/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,- ВСТАНОВИВ
Прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.
Розгляд даного клопотання було призначено на 24.02.2020 о 13 год. 00 хв.
24.02.2020 прокурор ОСОБА_3 , повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився,про поважність причин неявки не повідомив, в зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 25.02.2020 о 10 год. 30 хв.
25.02.2020 прокурор ОСОБА_3 , повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, про поважність причин неявки не повідомив та знову не з`явився в судове засідання.
Дослідивши клопотання та додані до клопотання документи, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів з огляду на таке.
Згідно ч. 4 ст. 163 КПК України розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів відбувається за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.
КПК не містить конкретної вказівки слідчому судді на те, яким чином необхідно діяти в разі неявки на розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів сторони кримінального провадження, якою таке клопотання було подане, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК клопотання цієї категорії розглядається за участю сторони кримінального провадження.
Відповідно до Узагальнення щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ: «Неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та недоведення згаданих обставин, що має оцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання. Такий підхід слід застосовувати незалежно від того, яка із сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді.
Прокурор не повідомив суду про причин неявки, та повторно не з`явився у судове засідання, і це розцінюється судом як неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, що свідчить про фактичне не підтримання ним поданого клопотання та недоведення обставин, передбачених ст. 160 КПК України.
Окрім того, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Пунктом 1 частиною 3 статті 132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 162 КПК України встановлено, що відомості, які можуть становити банківську таємницю відносяться до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом.
У відповідності до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадженняіз клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. У відповідному клопотанні зазначаються, окрім іншого, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Так, частинами 1, 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що прокурором не підтверджено того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 191 КК України кримінальна відповідальність передбачена за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні або зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.
У своєму клопотанні прокурор зазначив, що в ході перевірки інформації встановлено, що до кошторисної документації закладені заздалегідь завищені коефіцієнти, що призводить до штучного завищення вартості товарів, в результаті чого до договорів вносяться недостовірні дані щодо вартості товарів. Таким чином службові особи ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за попередньою змовою групою осіб вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України, однак вказані у клопотанні обставини прокурором не обґрунтовані та не доведені жодним документом, долученим до клопотання, що свідчить про безпідставність заявленого клопотання.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України за наявності умови, що розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що статтею 163 КПК України, окрім іншого, закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Так, прокурор в своєму клопотанні зазначає, що на теперішній час виникла необхідність в тимчасовому доступі до документів, які містять інформацію у вигляді фото-відео зйомки, час, місце, суму грошових коштів, отриманих в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », з банківських рахунків зазначеного підприємства, за період часу з 08.06.2018 по час виконання ухвали, з метою використання даної інформації як речовий доказ в кримінальному провадженні, при цьому просить надати зовсім іншу інформацію, а з приводу фото-відео зйомки, часу, місця, суми грошових коштів, отриманих в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », з банківських рахунків зазначеного підприємства не наводить взагалі обґрунтування необхідності отримання цієї інформації.
Окрім цього, прокурор в своєму клопотання взагалі не наводить обґрунтування необхідності отримання інформації саме з 08.06.2018 та по час виконання ухвали, щодо всіх контр-агентів, а не конкретно з тими, з ким були укладені договори поставки, інформації щодо IP-адрес, які використовувались для входу в мережу Інтернет для керування системою «Банк-Клієнт».
До того ж, прокурором в своєму клопотанні не наведено обґрунтування та не долучено до клопотання належних доказів тих обставин, що протягом 2018 року внаслідок поставки на ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » акумуляторних батарей Hawker ZeMa Rail до тепловозів ЧМЕ-3 було виведено з державного підприємства в тіньовий сектор економіки та розподілено між учасниками протиправної схеми суму, яка складає саме 8505434 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів.
В той же час, прокурор просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до документів іншим слідчим, що визначені постановою про створення слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні або оперативному підрозділу за дорученням слідчого чи прокурора без зазначення ПІБ цих працівників, що позбавляє слідчого суддю можливості винести законне рішення, яке буде відповідати вимогам КПК України.
Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що у витягу з ЄРДР дата надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення 12.09.2019, однак повідомлення щодо нанесення економічних збитків підприємству критичної інфраструктури, згідно штампу надійшли до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області 11.09.2019.
Згідно з позицією ВСС України, викладеної в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи (витяг), яке обговорено та схвалено на нараді суддів судової палати у кримінальних справах 21.05.2014 та на засіданні пленуму ВССУ 17.10.2014 - недолучення оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, дослідження яких має значення для встановлення обставин, зазначених у клопотанні, також є підставою для відмови в його задоволенні.
Аналогічного висновку, щодо підстав для відмови в задоволенні клопотання, слід дійти і при розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.
Щодо долучених прокурором до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що під час перевірки копій документів, що подаються стороною кримінального провадження разом з клопотанням слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).
За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.
Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. За вищевказаним способом засвідчуватись повинна кожна сторінка документа.
Також у випадку, якщо документ складається з кількох сторінок, то копії знімаються зі всіх сторінок, які потім можна засвідчити і у такий спосіб: прошити разом, напис «Копія» ставиться на першій із прошитих сторінок, кінчики ниток має бути заклеєно клаптиком паперу так, щоб нитки виглядали з-під цього паперу. Обов`язково зверху цього паперу робиться напис: «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», вказується посада особи, яка завіряє копію, її підпис, прізвище, ініціали й дата. Все це скріплюється печаткою таким чином, щоб частина відбитку була проставлена на приклеєному клаптику паперу, а частина - на самому аркуші копії документа.
Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 07 листопада 2018 року №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання прокурора, жодна копія документу, яка долучена прокурором до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог визначених вище, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Таким чином, слід дійти висновку, що стороною обвинувачення не було долучено жодного належного доказу на підтвердження обставин викладених у клопотанні.
Частиною 1 ст. 37 КПК визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Частиною 1 ст. 110 КПК України передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.
Дослідивши документи, які були додані до клопотання на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, слідчий суддя виявив відсутність постанови про призначення групи прокурорів та групи слідчих, а відтак всі дії вчинені у межах кримінального провадження є такими, що здійснені у порушення зазначених у даній ухвалі норм, оскільки повноваження слідчих, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво наразі не підтверджено.
Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.
Такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 17.12.2019 по справі № 235/6337/18.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), що належним чином не засвідчені, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що долучені документи свідчать про те, що клопотання є необґрунтованим, передчасним та не підлягає задоволенню, адже підстави, наведені для виправдання таких заходів прокурором уважати відповідними і достатніми, не можливо.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 26, 93, 131, 132 159-164, 369-372 КПК України,
В задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1