ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003061за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 345 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 345 КК України, для належного оформлення.
Мотивуючи прийняте рішення суд І інстанції зазначив, що подане клопотання захисника про повернення обвинувального акту є частково обґрунтованим і він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 345 КК України, містить суперечні відомості щодо часу, способу вчинення злочинів, співучасті іншої особи, наявності законних підстав виконання оперуповноваженим ОСОБА_12 своїх службових обов`язків під час отримання тілесних ушкоджень, а також мотив і мета вчинення злочинів викладенні неконкретно. Крім того суд вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про наявність висновку судово-медичного експерта щодо встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_10 . Перевіряючи інші доводи сторони захисту про невідповідність вимогам кримінального процесуального законодавства суд І інстанції вказав, що вони не знайшли свого підтвердження, так як спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки якої не відповідають фактичним обставинам справи та зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того прокурор вказує, що суд І інстанції під час підготовчого судового засідання не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого, не досліджує докази, які підтверджують його вину або її спростовують, оскільки це є прерогативою суду під час судового розгляду. Також прокурор вказує, що оскільки повного тексту ухвали ним не отримано доповнення до апеляційної скарги будуть надані під час апеляційного розгляду.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
Прокурор, потерпілий та представник потерпілого в апеляційному суді просили задовольнити вимога апеляційної скарги.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону апеляційний суд вважає обґрунтованими.
Під час апеляційного розгляду встановлено порушення п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, які є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Частиною 2 ст. 291 КПК України встановлено перелік даних, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, п. 5 передбачено викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003061 стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 345 КК України відповідає даній вимозі закону.
Посилання суду І інстанції, що формулювання обвинувачення за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 345 КК України містить суперечні відомості щодо часу, способу вчинення злочинів, співучасті іншої особи, наявності законних підстав виконання оперуповноваженим ОСОБА_12 своїх службових обов`язків під час отримання тілесних ушкоджень, а також мотив і мета вчинення злочинів викладенні неконкретно не входить до підстав для повернення обвинувального акту у відповідності до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України. При цьому апеляційний суд зазначає, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд, при постановлені оскаржуваної ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та припустився оцінки правильності викладу обвинувачення та кваліфікації дій, що встановлюються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України.
Разом з цим відповідно до матеріалів кримінального провадження 13 грудня 2016 року вже проводилося підготовче судове засідання, після якого було здійснено судовий розгляд та 20 березня 2019 року стосовно ОСОБА_7 було ухвалено вирок Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, який 03 жовтня 2019 року Дніпровським апеляційним судом було скасовано і призначено новий розгляд в суді І інстанції. Підставою для скасування вироку суду І інстанції було встановлене апеляційним судом невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказівок про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст. 291 КПК України апеляційний суд не робив. В свою чергу відповідно до ч.3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді. Однак, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні вдався до аналізу обвинувального акту, що суперечить вимогам ст. 314 КПК України, оскільки перевірка пред`явленого обвинувачення здійснюється під час судового розгляду шляхом безпосереднього дослідження у судовому засіданні зібраних доказів.
Таким чином, висновок суду щодо відсутності чіткого формулювання обвинувачення та вірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 зроблено на стадії підготовчого судового засідання передчасно і не може бути підставою для повернення обвинувального акту.
Дані порушення не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд керується вимогами ч.6 ст.9 КПК України, де зазначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч.6 ст.9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п.2 ч.1 ст.7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст.415 КПК України.
За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 345 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4