Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/17/20
Провадження № 1-кс/499/7/20
У Х В А Л А

Іменем України

"08" січня 2020 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 адвоката підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Благоєво (Великий Буялик), Іванівського р ну Одеської обл., громадянину України, українцю, раніше судимого: 17.03.2009 року Іванівським районним судом Одеської області за ст. 121 ч. 2 КК України на термін 7 років позбавлення волі, звільнений 30.04.2015 року по відбуттю покарання; 06.06.2018 року Білгород Дністровським міським судом за ст. 186 ч. 1 КК України на термін 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, звільнений по рішенню Іванівського районного суду Одеської області 25.06.2019, в зв`язку з закінченням іспитового терміну; з середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Іванівського районного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 07.01.2020 приблизно о 02.00 годині, поблизу будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті конфлікту з ОСОБА_8 , який виник на ґрунті раптових неприязних відносин, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, застосував фізичну силу шляхом обхвату останнього за тулуб та насильно перемістив до занедбаного колодязя, де умисно скинув ОСОБА_8 в колодязь глибиною 7,5 метрів, без води, на дні якого знаходилось каміння, в результаті чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багато уламкового перелому склепіння основи черепу, в подальшому потерпілого було госпіталізовано в Іванівську ЦРЛ, де він помер о 09.00 годині 07.01.2020 в хірургічному відділенні лікарні від отриманих тілесних ушкоджень.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати якщо підозрюваному не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий посилається, що підозрюваний ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України, вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою так як наявні ризики передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні коротко розповів про скоєне правопорушення, та погодився із заявленим клопотанням. Адвокат підозрюваного заперечував просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання та кримінальне провадження, суд приходить до висновку, про наявність підстав для його задоволення виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

07.01.2020 ОСОБА_6 було затримано працівниками Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України.

07.01.2020 повідомлено про підозру, яку суд вважає обґрунтованою.

Характер протиправного діяння ОСОБА_6 , виражався в намаганні, спотворити реальні обставини події злочину, а саме ОСОБА_6 , намагався нібито допомогти потерпілому, хоча усвідомлював, про неможливість цього зважаючи на реальні обставини, дані обставини мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вказують на можливість продовження вчинення ним кримінального правопорушення або скоєння інших злочинів, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_9 , яка вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив даний злочин, при цьому раніше вчиняв злочини перебуваючи в такому стані, характеризує особу підозрюваного ОСОБА_6 , як особу яка при вживанні алкоголю не контролює своїх дій та є неврівноваженим, що свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння зможе вчинити будь який інший злочин. Про що також свідчить надана характеристика з Великобуялицької сільської ради, в якій вказано, що коли підозрюваний ОСОБА_6 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння не контролює свої дії, зловживає алкоголем, при цьому не працює.

Крім того, досудовим розслідуванням наразі, ще встановлюються всі речові докази та свідки вказаного правопорушення, з метою їх подальшого допиту та проведення з ними інших слідчих дій.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує підозрюваному ОСОБА_6 , останній може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка їй загрожує, у тому числі безперешкодно вибути поза межі території України.

Відтак, у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до ОСОБА_10 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: - при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке передбачене санкцією вказаного злочину, особу підозрюваного, є ризик того, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; особи, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні.

Суд вважає, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чиною; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків, раніше судимий, враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючисьст.ст.177,183,193-194,196-199 КПК України, слідчий суддя ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Благоєво (Великий Буялик), Іванівського р ну Одеської обл., громадянину України, українцю, раніше судимого: 17.03.2009 року Іванівським районним судом Одеської області за ст. 121 ч. 2 КК України на термін 7 років позбавлення волі, звільнений 30.04.2015 року по відбуттю покарання; 06.06.2018 року Білгород Дністровським міським судом за ст. 186 ч. 1 КК України на термін 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, звільнений по рішенню Іванівського районного суду Одеської області 25.06.2019, в зв`язку з закінченням іспитового терміну; з середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обраховувати строк тримання під вартою з 07 січня 2020 року - до 07 березня 2020 року включно.

Дійсна ухвала про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу діє 60 (шістдесят) днів, а саме: до 12 години 30 хвилин 07 березня 2020 року включно, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 підлягає направленню до Одеського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

СуддяОСОБА_1