Справа № 307/611/20
Провадження №1-кс/307/235/20
03 березня 2020 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна,
слідча СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Вказує на те, що 29 лютого 2020 року, близько 08 години 00 хвилин, працівниками СРПП, під час перевірки транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ554, державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Тячів по вул. Армійська, 47, Закарпатської області встановлено, що на даному автомобілі перевозиться зрубана деревина породи "Бук", без відповідних документів.
29 лютого 2020 року, в ході огляду місця події в м. Тячів, було виявлено вантажний автомобіль марки "ЗИЛ-ММЗ", моделі 554М СПГ, синього кольору, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому знаходиться вантаж, а саме паливні дрова породи "Бук", в кількості близько 5 м.куб.. Даний вантажний автомобіль марки "ЗИЛ-ММЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому знаходиться вантаж, а саме паливні дрова породи "Бук", в кількості близько 5 м.куб., вилучено та поміщено до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, що знаходиться за адресою м. Тячів, вул. Промислова 8/А.
Водночас, встановлено, що транспортний засіб марки "ЗИЛ-ММЗ", моделі 554М СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на штраф майданчик Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, вилучений з користування ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки "ЗИЛ-ММЗ" моделі 554М СПГ, синього кольору 1987 року випуску, є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 .
З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки "ЗИЛ-ММЗ" моделі 554М СПГ, синього кольору 1987 року випуску та деревини породи "Бук" масою близько 5 м.куб., що належить на праві власності ФОП ОСОБА_6 , жителю с. Суха Іршавського району Закарпатської області.
Слідча в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала, посилаючись на викладені в письмовому клопотанні обставини і просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, посилаючись на викладені в письмовому клопотанні обставини і просить клопотання задовольнити.
Володілець автомобіля ОСОБА_5 просив у клопотанні відмовити.
ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він не є власником деревини породи "Бук", оскільки він її продав ОСОБА_5 .
Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.
Із змісту клопотання та долучених до нього письмових доказів вбачається, що клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури, про арешт майна, не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, тому підлягає поверненню для усунення недоліків, з наступних підстав.
Так, всупереч вимогам ч.1 ст.170 КПК України, у клопотанні не зазначено, яким чином слід накласти арешт на тимчасово вилучене майно (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном).
Також, до клопотання не долучено жодних доказів, з яких б вбачалося, хто є власником деревини породи "Бук", на яку слід накласти арешт.
Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, -
Клопотання слідчої СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години, для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1