447/3049/15-к
1-кп/465/605/20
У Х В А Л А
судового засідання

01.07.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова кримінальне провадження № 0000688, внесеному в ЄРДР 01.07.2015 року, про притягнення до кримінальної відповідальності
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красів, Миколаївського району Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 01.07.2015, близько 00.30 год, перебуваючи за кермом належного йому автомобіля марки «Пежо - 605», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись центральною вулицею села Бродки, Миколаївського району Львівської області, побачив неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв на узбіччі дороги, на своєму мотоциклі марки «ІЖ».

В подальшому, ОСОБА_4 , на грунті існуючих неприязних відносин, під`їхав легковим автомобілем марки «Пежо - 605», д.н.з. НОМЕР_1 впритул до ОСОБА_7 та умисно затиснув кузовом керуючого ним автомобіля до вихлопної трубою належного ОСОБА_7 мотоцикла марки «ІЖ», яка була розпеченою від вихлопних газів, праву ногу останнього, таким чином, що потерпілий не зміг самостійно її витягнути, в результаті чого, згідно висновку експерта № 387/15 від 01.09.2015, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді опікової рани ІІ-ІІІ ступеню на правій гомілці, котра виникла від дії високої температури, можливо гарячого металу. Вона викликала глибокий некроз м`яких тканин з оголенням малогомілкової кістки, необхідністью подальшого оперативаного лікування з тривалим розладом функції правої ноги і за цією ознакою відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник вищевказане клопотання підтримали та просили таке задоволити.
Законний представник, представник потерпілого та потерпілий заперечили щодо задоволення вищевказаного клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.3) ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 роки у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч.1 ст.122 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, і за його вчинення передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до 2 років, або обмеженням волі на строк до 3 років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України.), можливе лише за наявності визначених у КК умов і підстав.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого , закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 згаданої №12 від 23 грудня 2005 року , особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язком суду.
Зі змісту поданого клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мав місце 01.07.2015 року о 00:30 год. Таким чином, з моменту вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинене, сплив.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження, і в такому разі судовий розгляд може продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачентй не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав та її захисником підтримано дане клопотання.
З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 122 КК України, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, кримінальне правопорушення вчинив вперше, вчинене ним кримінальне правопорушення належить до категорії злочинів середньої тяжкості, не ухилявся від слідства або суду, та сам обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав.
Частина 5 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Заявлені цивільні позови слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст., 284, 286, 369-372, 392-395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000688, внесеному в ЄРДР 01.07.2015 року, відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України - у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської районної ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого залишити без розгляду.
На ухвалу може бути подано апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.
Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1