ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/8133/19к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1566/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.389 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 12 2019 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вищевказаним вироком районного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, неодруженого, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30 07 2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин,

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді 2 місяців арешту.
Визначено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з часу фактичного затримання.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він з 25 10 2019 року по 19 11 2019 року, діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, систематично не виконуючи встановлені обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання, більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи без поважних причин (а.с.32-33).
Вказані дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просив оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 2 місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 07 2019 року, що становить 172 години громадських робіт, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 172 години громадських робіт у 21 день арешту, та остаточно до відбуття призначити покарання у виді 2 місяців 21 дня арешту.

Такі вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції, при призначенні покарання у виді 2 місяців арешту, не врахував те, що повинен керуватися ще й вимогами ч.1 ст.71 та ч.1 ст.72 КК України, враховуючи те, що обвинуваченому за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 07 2019 року було призначено покарання у виді 200 год. громадських робіт, з яких 172 години не відбуто. У зв`язку з наведеним, необхідно на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вищевказаним вироком, що становить 172 години громадських робіт, перевівши відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України 172 години громадських робіт в 21 день арешту (а.с.56-58).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор просив вимоги апеляційної скарги задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений вважав, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом не було дотримано вимог ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 07 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт, строком на 200 годин (а.с.73-74).

Судом першої інстанції встановлено, що 11 10 2019 року ОСОБА_7 прибув до Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, де йому були роз`ясненні умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та наслідки їх невиконання згідно ст.40 КВК України, що стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у вигляді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України.

Про умови відбування покарання 11 10 2019 року ОСОБА_7 був ознайомлений під розпис старшим інспектором Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Того ж дня, інспектором Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 було ознайомлено під розпис про його направлення до відбування покарання у вигляді 200 годин з 15 10 2019 року до Ленінського районного суду м. Харкова, за адресою: вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків.

15 10 2019 року ОСОБА_7 прибув за місцем відпрацювання громадських робіт, а саме до Ленінського районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20, та розпочав відпрацювання громадських робіт.

Однак, з 25 10 2019 року по 19 11 2019 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, систематично не виконуючи встановлені обов`язки, порушуючи порядок та умови відбування покарання, більше двох разів протягом місця не виходив на громадські роботи без поважних причин (а.с.32-33).

На момент ухвалення оскаржуваного вироку у ОСОБА_7 залишилася невідбута частина покарання за попереднім вироком у виді 172 годин громадських робіт.

Отже, враховуючи наведені положення процесуального закону, а також конкретні обставини справи, які не були взяті судом першої інстанції до уваги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення покарання за даним вироком приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 07 2019 року, що становить 172 години громадських робіт.

З положень п.4 ч.1 ст.72 КК України вбачається, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Тобто, у даному випадку, невідбута частина покарання за попереднім вироком у виді 172 години громадських робіт становить 21 день арешту.

Зважаючи на те, що вищевказані положення кримінального Закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та постановленні вироку не враховано, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України це є підставою для скасування вироку суду в частині призначення покарання та задоволення апеляційної скарги прокурора.

У зв`язку з наведеним, вирок районного суду підлягає скасуванню, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.420 КК України по справі слід ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України; після чого призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 172 години громадських робіт у 21 день арешту.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 284, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.409, п.1

ч.1 ст.413, ст.ст. 417, 418, 419, 420, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, - скасувати та постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 07 2019 року, що становить 172 годин громадських робіт, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 172 годин громадських робіт у 21 день арешту, та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_7 , шляхом часткового складання, покарання у виді 2 (двох) місяців 1 (одного) дня арешту.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4