ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3483/19 Справа № 205/5221/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного судуу складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року, у кримінальному провадженні №0000005 від 27 липня 2018 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривий Ріг, яка має вищу освіту, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, яка зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Просить вважати засудженою ОСОБА_7 за ч.І ст.358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.
На підставі ч.І ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що обвинуваченій ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, в той час як суд мав би керуватись вимогами ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкцією частини 4 статті 358 КК України, оскільки ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,4 ст. 358 КК України, визнала у повному обсязі. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відніс тире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.358 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч.4 ст.358 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Окрім того, судом вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на підробку посвідчення «Ветеран праці», з метою його подальшого використання для безоплатного проїзду в громадському транспорті.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 взяла посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 , видане управлінням соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на ім`я ОСОБА_9 та відірвала, з частиною поверхні підкладки бланку посвідчення, первинну фотокартку, після чого на її місце вклеїла іншу. Надалі, ОСОБА_7 внесла зміни в рукописні записи посвідчення: в графі «Ім`я» рукописного запису імені « ОСОБА_10 » дописала останню букву «а», первинно ім`я читалось як « ОСОБА_10 », в графі «По батькові» рукописного запису « ОСОБА_11 » дописала останні букви «нішна», первинно по батькові читалося як « ОСОБА_12 ».
В подальшому, ОСОБА_7 15.05.2018 року близько 21:20 годин зайшла до касового залу КП «Дніпровський метрополітен», станція «Проспект Свободи» у м. Дніпро, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті, пред`явила контролеру станції метро «Проспект Свободи» завідомо підроблене посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 , видане 16.05.2005 управлінням соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на ім`я ОСОБА_9 , тим самим використала завідомо підроблений документ.
ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про дату та час, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, а тому, колегія суддів вважає за можливе, розглядати справу за її відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації її дій за ч.ч.1,4 ст. 358 КК України у апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Порушень судом першої інстанції кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Що стосується тверджень першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КІІК України, підставами для зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із вимогами п. З ч. 1 ст. 413 КІІК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 га 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Ці вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,4 ст. 358 КК України, визнала у повному обсязі. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відніс щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Відповідно до п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам роз`яснено, що рішення про призначення покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 етапі 66 КК України (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Санкція ч.4 ст. 358 КК України передбачає найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років.

Отже, у цьому кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, в той час, як суд мав би керуватись вимогами ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України.

Таким чином ,суд першої інстанції неправильно вирішив питання про міру покарання, оскільки, призначене судом покарання у виді 2 років обмеження волі за ч. 4 ст. 358 КК України, перевищує 2/3 максимального строку, який становить 1 рік 4 місяці.

З огляду на вищенаведене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає зміні в частина призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України у виді 1 року обмеження волі;
- за ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69-1 КК України, у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4