У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2633/20
Провадження № 1-кс/210/786/20

"13" травня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000222 від 22.04.2020 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: с. Лозуватка, Криворізького району, громадянин України, середньо технічна освіта, не одружений (в розлучені) має неповнолітнього сина, працює ДП «ПтицефабрикаЛозуватська» на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся старший слідчий СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилався на те, що в невстановлений слідством день та час на початку травня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи на горищі будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов картону коробку при огляді якої виявив в середині набої, гранати та запали до них, після чого у ОСОБА_6 раптово виник намір направлений на придбання шляхом привласнення знайденого та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 привласнив вказані бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої перенісши дану коробку з вмістом в середину будинку та поставив в кімнаті будинку за вказаною адресою, тим самим умисно незаконно придбав вищевказані предмети, без передбаченого законом дозволу.

Після чого, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, впевнившись в тому, що гранати, запали до них та набої до зброї являються вибуховими речовинами, пристроями та бойовими припасами, ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом Міністерством Внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, став не незаконно зберігати в приміщенні кімнати за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 11.05.2020 в період часу з 08:05 годин до 14:39 годин, під час проведення санкціонованого обшуку за ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,під час проведення обшуку за вище зазначеною адресою в кімнаті будинку було виявлено та вилучено: набої в кількості 82 шт. калібру 7,62 мм,; набої кількістю 122 шт. калібру 5,45 мм.; граната РГ-42 (ТНТ 11-37-Е) в кількості 1 штука; гранати Ф-1 (107х18-71т) в кількості 6 штук; граната РГД-5(18-85т) в кількості 1 штуки; РГО (РГОА-ІХ-1 107-31-95) в кількості 1 штуки; запали УЗРГМ в кількості 9 штук, які ОСОБА_6 , зберігав за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконного зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри.

11.05.2020 о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

12.05.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- Протоколом обшуку від 11.05.2020

-Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 ;

-Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 04.05.2020 року;

-Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 06.04.2020 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.04.2020 року

-Висновок експерта №19/104-17/1/829 від 12.05.2020 року

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

У судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , кожен окремо, в судовому засіданні проти клопотання заперечують, просять застосувати заставу.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, адвоката, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зокрема запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатні підстави судовому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

В силу положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом досліджено матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000222 від 22 квітня 2020 року за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України, які додано до клопотання, з яких вбачається, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про що 12 травня 2020 року вручено повідомлення про підозру останньому, раніше не судимий.

Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними слідчим існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Відповідно до положень п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за ознаками незаконного зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обставинами, які підтверджують зазначені ризики є те, що ОСОБА_6 знаходячись на свободі, буде мати можливість продовжувати свою злочинну діяльність. Тому враховуючи його особистість, тяжкість вчиненого ним злочину, усвідомлюючи неминучість покарання у разі визнання його винним, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду так як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Також ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи можливість застосування щодо підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Так, підозрюваним та захисником не представлено під час розгляду клопотання жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування доцільності обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, що свідчили б про належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що буде відповідати суспільному інтересу, котрий полягає саме у забезпеченні можливості належного розслідування та судового розгляду справи та запобіганню можливим спробам вплинути на хід такого розгляду чи ухилення підозрюваного від нього.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При цьому, розмір застави визначається у межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України: щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд, під час визначення розміру застави бере до уваги обставини, встановлені ст.177,178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Окрім того, вважаю за необхідне встановити розмір застави в розумінні ст. 182 КПК України, в розмірі 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ст. 202 ч.4 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000222 від 22.04.2020 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 22.04.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 11.05.2020 року до 10 липня 2020 року включно.

Розмір застави визначити у межах 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 63060 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1