Номер провадження: 11-кп/813/1809/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

представника потерпілої: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року в процесі судового розгляду обвинувального акту в рамках кримінального провадження №0003266, внесеному до ЄРДР 23.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_9 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22.12.2019 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК Українита застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 не погоджуючись з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою,посилаючись при цьому на те, що пред`явлена ОСОБА_9 підозра необґрунтована, ризики, зазначені судом, не підтверджені матеріалами провадження, оскільки ОСОБА_9 протягом всього досудового розслідування у даному кримінальному провадженні повністю виконував покладені на нього процесуальні обов`язки (сам викликав поліцію на місце скоєння злочину, добровільно видав ніж, яким оборонявся, співпрацює з органами слідства, дає покази та бере участь у слідчих діях); судом взагалі не приділено увагу можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, поданої адвокатом ОСОБА_10 , просив її задовольнити, додатково пояснивши, що обвинувачений ОСОБА_9 ніколи не впливав на свідків та потерпілих, він має міцні соціальні зв`язки та доказів його переховування немає; думки прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного злочину підтверджується матеріалами провадження і була встановлена під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на даний час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України є обґрунтованою, і полягає в тому, що 11.09.2019 року приблизно о 18-ій годині 15 хвилин, у ОСОБА_11 , який знаходився на першому поверсі в парадній будинку АДРЕСА_1 в ході сварки з його дружиною ОСОБА_12 , раптово виник умисел, направлений на умисне вбивство останньої. Реалізуючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , 11.09.2019 року о 18-ій годині 20 хвилин зайшов разом із потерпілою до ліфтової кабіни де під час руху дістав ніж, який носив при собі та з метою позбавлення життя останньої завдав множинні удари в життєво важливі органи та інші частини тіла потерпілої, після чого вийшовши за ОСОБА_12 із ліфтової кабіни на 11 поверсі вказаної парадної, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, наніс декілька ударів ножом по тілу ОСОБА_12 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: множинних колото-різаних ран шиї, животу, поперекової області, лівого стегна, правої голені, проникаючого поранення животу, що супроводжувалось кровотечою. Після того як потерпіла ОСОБА_12 від отриманих поранень впала на підлогу, ОСОБА_11 вважаючи, що виконав усі необхідні дії для доведення злочину до кінця, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому був затриманий співробітниками поліції.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що судом не наведено належного обґрунтування висновків та доказів, які стали підставою для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що поєднаний із застосуванням насильства та спричинив загибель потерпілого, який карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Окрім того, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , а також того, що останньому відомі особи свідків, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити показання під час судового розгляду.

Доводи сторони захисту стосовно того, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, а саме наявність міцних соціальних зв`язків, зокрема перебування у шлюбі та утримання неповнолітньої дитини, апеляційний суд не може вважати такими, які вказують на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки зазначені доводи, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого та існуючих ризиків, не можуть беззаперечно свідчити про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту щодо виконання ОСОБА_9 протягом всього досудового розслідування у даному кримінальному провадженні покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи його перебування під вартою під час досудового слідства, також не можуть свідчити про відсутність зазначених вище ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Також апеляційний суд відхиляє доводи стосовно того, що пред`явлена ОСОБА_9 підозра необґрунтована, оскільки обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного злочину на даний час підтверджується матеріалами провадження і була встановлена під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно діючого законодавства під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути нове обвинувачення або відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Окрім того, суддя мотивував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 не лише обґрунтованістю підозри, а й наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, згідно пояснень сторін, обвинувачений ОСОБА_9 мешкає у м.Хмельницький, що позбавляє суд можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги та застосувати запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але враховуючи тяжкість можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду та існування ризиків ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, враховуючи положення Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини» та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2019 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4