Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/523/20
Справа № 711/1396/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , винесене в кримінальному провадженні №0000090 від 24.02.2020, погоджене прокурором ОСОБА_4 про арешт майна,-

встановив:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на речовий доказ, а саме автобус Богдан А091, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Клопотання обґрунтовує тим, що 24 лютого 2020 року близько 00.10 водій автобуса Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по просп.Хіміків, в м.Черкаси, від вул.Сурікова, у напрямку вул.Чорновола, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перетинала проїзну частину дороги у невідведеному для цього місці. Від отриманих травм пішохід загинула на місці події.

По даному факту розпочато кримінальне провадження №0000090, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно 24 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

24 лютого 2020 року, в ході проведення огляду місцевості, оглянуто та вилучено автобус Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 , в процесі чого на транспортному засобі виявлені пошкодження і сліди, які виникли внаслідок зіткнення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

24 лютого 2002 року винесено постанову про визнання автобуса Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні №0000090 та приєднання його в цій якості до матеріалів даного провадження у відповідності до положення ст.ст. 98, 100 та 110 КПК України, оскільки дані транспортні засоби зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 29.08.2003, автобус Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 , належить підприємству ДП «ЧАРЗ-АВТО».

Під час досудового розслідування слідству необхідно встановити механізм наїзду на пішохода, що викликає необхідність проведення відповідних судових експертиз, методика проведення яких передбачає надання експертам для дослідження відповідних об`єктів, у даному випадку автобуса Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 . З цих причин слідству є вкрай важливим, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цих речових доказів, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення речових доказів власникам жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені як самими власниками, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, відновлення транспортного засобу з метою його продажу, умисного пошкодження чи таємного викрадення майна і т.п.).

У зв`язку з цим слідчий просить накласти арешт на автобуса Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить підприємству ДП «ЧАРЗ-АВТО».

02 березня 2002 року представник підприємства ДП «ЧАРЗ-АВТО» ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечував проти накладення арешту на автобус Богдан А091, р.н. НОМЕР_1 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду клопотання був повідомлений, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності на підставі обґрунтування, викладеного у клопотанні та з урахуванням доказів, доданих до нього.

Згідно із нормами ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду слідчим суддею клопотання, за допомогою технічних засобів, не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частитною1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. І не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення речового доказу.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як зазначено в п.6 розділу 2.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Відповідно до вимог ст. 170 КПК арешт майна полягає у забороні відчужувати, розпоряджатися чи користуватися майном.

Арешт може бути накладено на:

а) нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права;

б) майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме:

підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, за таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 40, 113, 117, 131, 132, 170, 171, 309 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ, а саме:

-автобус Богдан А091, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 29.08.2003, належить підприємству ДП «ЧАРЗ-АВТО».

Копію ухвали направити слідчому, в провадженні якого знаходиться справа, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду в порядку, визначеному КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1