Справа № 720/49/19
Провадження № 11-кп/4808/165/20
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,-

в с т а н о в и л а :

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст. 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Заслухавши думку учасників апеляційного провадження щодо заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про відмову від поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання слід задовольнити та закрити апеляційне провадження, з наступних підстав.

Заявлене клопотання про відмову від апеляційної скарги не суперечать вимогам ст. 403 ч.1 КПК України, згідно якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно ст. 403 ч.2 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції оскаржувалася ще захисником ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю в частині поданої апеляційної скарги обвинуваченим ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вважає, що ухвала Новоселицького районного суду від 28.01.2020 року є необгрунтованою, незаконною, і такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не повно перевірено наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, не встановлено обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні обставини справи.

Просить ухвалу Новоселицького районного суду від 28.01.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити. Обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28.01.2020 року клопотання прокурора щодо продовження строку дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено. Продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строк тримання під вартою на 60 днів до 02.04.2020 року включно.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати;

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з приводу поданої апеляційної скарги не заперечили;

- прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 є необґрунтованою, просив залишити ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 28.01.2020 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України №4 р/2019 від 13.06.2019 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вищевказаним рішенням Конституційний суд України зобов`язав Верховну Раду України привести нормативне регулювання у відповідність до прийнятого рішення.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 2 ст. 392 КПК України неконституційним, свідчить про те, що ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті підлягають апеляційному розгляду.

Незважаючи на те, що діючим національним кримінальним процесуальним законом не встановлено порядок оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення ефективної реалізації права на судовий захист та задля досягнення цілей правосуддя, апеляції підлягають розгляду із застосуванням принципу тлумачення діючих правових норм на користь обвинуваченого та сторони захисту.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 фактично вказує на відсутність правових підстав для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про законність рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 28.01.2020 року продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до 02 квітня 2020 року включно.

З копії матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт було скеровано до суду 23.01.2018 року.

Відповідно до вказаного обвинувального акту ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.4, ст.257, ст. 263 ч.1 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.4, ст. 257 КК України, даний злочин передбачений ст. 187 ч.4 КК України у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, судом об`єктивно взято до уваги дані про особи обвинувачених, які звинувачується у вчиненні злочинів передбачених ст. 187 ч.4, ст. 257 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені у клопотанні ризики є реальними, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, а також наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зі змісту ухвали суду про продовження строків тримання під вартою вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував як обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дані про особи винних, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, так необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених і наявність відповідного суспільного інтересу щодо розгляду вищевказаного кримінального провадження.

Крім цього, при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 апеляційний суд вважає, що необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який привелює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Таким чином, тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинувачених, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.376 ч.2,403, 404, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и л а :

Закрити апеляційне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28.01.2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на 60 діб до 02 квітня 2020 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5