Справа № 308/2549/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження №11-сс/4806/78/20 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 січня 2020 року.
Цією ухвалою клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 задоволено та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Раковець Іршавського району Закарпатської області, громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Визначено строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 до 1 березня 2020 року включно.
Розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом, визначено в сумі, яка складає 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 грн.
У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме с. Великий Раковець, Іршавського району, Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свої паспорти для виїзду за межі України.
Згідно з ухвалою слідчого судді клопотання слідчого обґрунтоване тим, що органом досудового слідства проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003602 від 21 грудня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 у період з травня 2017 року по 20 грудня 2017 року, розробивши злочинну схему незаконного збагачення за рахунок інших осіб, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на загальну суму 8 819 328,25 грн. Так, у травні 2017 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_6 , з метою особистого незаконного збагачення, шляхом заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_11 займається підприємницькою діяльністю та має значні доходи, використавши попереднє знайомство з останнім, під час запланованої ним зустрічі у м. Іршава, ввійшов до потерпілого в довіру, та з метою створення в останнього хибної уяви про можливість фінансового збагачення, в ході усної бесіди, розповів про те, що ним розроблено спосіб швидкого заробітку, шляхом здійснення фінансових операцій з криптовалютою «Bitcoin», а саме її купівлі та подальшого продажу за ціною вищою від закупівельної.
Також ОСОБА_6 , переслідуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи те, що останній некомпетентний у питаннях проведення операцій із криптовалютами, повідомив йому, що його товариш ОСОБА_13 має можливість здійснення купівлі зазначеної криптовалюти по нижчій відносно середньо-ринкової ціни через термінали самообслуговування «Mojbitcoin» на території Словацької Республіки, яку ОСОБА_6 через свого родича ОСОБА_14 (рос. Улинский Филип), інші персональні дані в ході досудового розслідування не встановлені, на території Російської Федерації зможе реалізовувати по вищій від закупівельної ціні, тим самим отримуючи прибуток. Для створення у потерпілого ОСОБА_11 враження вигідності таких капіталовкладень, ОСОБА_6 проінформував потерпілого про стрімкий ріст криптовалюти «Bitcoin» за останні 3 роки зі 100 доларів США до майже 2 000 доларів США, при цьому не вдаючись у деталі обігу криптовалюти у світі, її матеріального вирішення, факторів впливу на її вартість, умов та способів розпорядження такою криптовалютою та порядком її конвертування у готівку.
У подальшому ОСОБА_6 , наперед не маючи на меті втілити у життя описаний вище ним спосіб заробітку, а лише бажаючи заволодіти грошовими коштами ОСОБА_11 , розуміючи, що останній піддається його злочинному впливу, та висловлена ним недостовірна інформація зацікавила потерпілого, запропонував ОСОБА_11 інвестувати власні грошові кошти у розроблений ним спосіб заробітку та в подальшому отримувати частину виведеного прибутку, відповідно до частки інвестованих ним коштів. У свою чергу ОСОБА_11 , не усвідомлюючи справжніх злочинних намірів ОСОБА_6 направлених на протиправне заволодіння його майном, довіряючи його словам, погодився інвестувати грошові кошти в описаний ОСОБА_6 спосіб заробітку та на прохання ОСОБА_6 про знаходження інших інвесторів, з метою збільшення суми отриманого прибутку, шляхом відповідного збільшення суми інвестицій, розповів про описаний ОСОБА_6 метод заробітку своєму товаришу ОСОБА_12 , який також погодився інвестувати у зазначений метод власні грошові кошти.
Так, у період із 31.07.2017 по 30.11.2017 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом транзакції коштів на належний ОСОБА_6 банківський картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , в якості інвестицій у описаний останнім спосіб заробітку, загалом перевели 4 943 877 грн.
У цей же період ОСОБА_6 , з метою створення у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 хибної уяви про отримання ними прибутку від описаного ним методу заробітку та за для заволодіння ще більшими сумами коштів, у проміжках між отриманими на вказаний рахунок транзакціями коштів від потерпілих, також здійснював транзакції коштів, суми яких були значно меншими від сум, які надходили від потерпілих, на банківський рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , повідомляючи останньому та ОСОБА_12 про те, що переведені ним кошти є частками потерпілих від сум отриманих прибутків, що були виведені з обороту. Загальна сума таких транзакцій склала 224 548,75 грн.
Окрім того, в період з кінця серпня до початку грудня 2017 року потерпілий ОСОБА_11 надав ОСОБА_6 в якості інвестицій готівкою 90 000 доларів США, що згідно з середньозваженого курсу НБУ за відповідні періоди передачі часток зазначеної суми готівки, склало 2 367 100 грн, зокрема в кінці серпня на початку вересня 2017 року ОСОБА_11 передав особисто ОСОБА_6 50 000 доларів США, що відповідно до середньозваженого курсу Національного банку України за відповідний період передачі зазначеної частки готівки, склало 1 281 500 грн та на початку грудня 2017 року ОСОБА_11 передав ОСОБА_6 через особу, яку зазначив ОСОБА_6 , оскільки на той час вже особисто уникав зустрічі з потерпілими, а саме через ОСОБА_15 ще 40 000 доларів США, що згідно з середньозваженого курсу Національного банку України, за відповідний період передачі зазначеної частки готівки, склало 1 085 600 грн.
Також ОСОБА_6 у період з початку по середину жовтня 2017 року, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння коштами останнього та ОСОБА_11 , під приводом термінової необхідності коштів для придбання мобільних телефонів марки «Apple» на території Сполучених Штатів Америки, отримав від потерпілого ОСОБА_12 100 000 доларів США, у подальшому в ході постійних вимог потерпілого ОСОБА_12 про негайне повернення вказаних коштів, ОСОБА_6 , маючи на меті подальше збагачення за рахунок ОСОБА_12 та розуміючи необхідність у продовженні створення образу відповідального компаньйона, повернув ОСОБА_12 частину боргу у розмірі 35 000 доларів США, при цьому заволодівши рештою суми у розмірі 65 000 доларів США, що згідно з середньозваженого курсу НБУ, на момент надання боргу, склало 1 732 900 гривень.
Отже, цими умисними діями ОСОБА_6 , спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдано матеріальних збитків на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 8 819 328,25 грн, зокрема ОСОБА_11 завдано збитків на 4 172 802,63 грн, а ОСОБА_12 на 4 646 525,62 грн.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до 12 років. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження він тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим 20.07.2018 був оголошений у розшук та судом неодноразово виносилися ухвали про надання дозволу на його затримання, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також суд урахував обставин, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, що він не має постійного місця роботи, неодружений, за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, місце постійного проживання ОСОБА_6 невідоме, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання. Зазначені обставини в своїй сукупності дають підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Приймаючи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення. Зазначив слідчий суддя і те, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, слід визначити у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 грн, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
В апеляційній скарзі прокурор судове рішення в частині обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає законним та обґрунтованим, однак посилається на незаконність ухвали в частині визначення підозрюваному розміру застави, оскільки умисними діями ОСОБА_6 , спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдано матеріальних збитків на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а саме 8 819 328,25 грн, з яких ОСОБА_11 завдано збитків на 4 172 802,63 грн, а ОСОБА_12 на 4 646 525,62 грн. Посилався прокурор і на наявність обґрунтованої підозри, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що в даному випадку свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, визначений розмір застави є явно недостатнім з урахуванням майнового і сімейного стану підозрюваного, а визначена слідчим суддею сума є для ОСОБА_6 незначною. З огляду на це просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відповідно до пункту 2 ч.5 ст.182 КПК України не менше, як 4 196 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 на підтримання поданої апеляційної скарги і прохання її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом конституційних норм та системного аналізу положень кримінального процесуального законодавства вбачається, що тягар доведеності обґрунтованості тверджень у клопотанні про необхідність застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покладений на ініціаторів такого клопотання, тобто органи досудового слідства, зокрема і прокурора.

Колегія суддів уважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що надані стороною кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених у клопотанні кримінального правопорушення, оскільки такий висновок ґрунтується на наявних у матеріалах провадження доказах.

Поза розумним сумнівом колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, про які вказано в клопотанні. Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні та узгоджується з вимогами закону.

Апеляційний суд констатує, що при прийнятті рішення згідно з вимогами ст.194 КПК України місцевим судом правильно враховано наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та інших обставин, у тому числі зазначених у ст.178 КПК України, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином і за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; тривале переховування ним від органу досудового розслідування й у зв`язку з чим він оголошувався в розшук; неодноразового постановлення судом ухвал про надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також даних про його особу, який не має постійного місця роботи, неодружений, за місцем реєстрації не проживає, місце постійного проживання невідоме, що свідчить про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ОСОБА_6 , не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, а також місцевий суд правильно визначив ОСОБА_6 заставу згідно з частинами 3, 4 ст.183 КПК України.

Положеннями ч.4 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового і сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд установить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує для особливо тяжких злочинів 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ствердив, що відсутніми є на даний час відомості про майновий стан ОСОБА_6 . Натомість, захисник під час апеляційного розгляду зазначив, що немає у матеріалах провадження будь-яких доказів на обґрунтування тверджень прокурора в апеляції, що визначений слідчим суддею розмір застави є незначним для ОСОБА_6 , оскільки з часу винесення оскаржуваної ухвали 03.01.2020 і на час апеляційного перегляду 12.02.2020 застава так і не внесена, що свідчить про відсутність коштів у ОСОБА_6 .

Отже, прокурором у суді апеляційної інстанції не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами необхідність збільшення розміру застави ОСОБА_6 до співмірності розміру спричиненої ним потерпілим матеріальної шкоди чи більшого розміру, ніж визначено судом першої інстанції, а тому колегія суддів уважає, що місцевим судом правильно визначено ОСОБА_6 на підставі ст.182 КПК України розмір застави, який є максимальним для особливо тяжкого злочину згідно з пунктом 3 ч.5 ст.182 КПК України в сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляції прокурора не спростовують правильність висновків слідчого судді, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована залишенню без змін.
Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 січня 2020 року про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.03.2020 із визначенням розміру застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 грн, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: