Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/306/2020 Справа №641/2794/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 від 30.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР за № 0000754 від 30.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та не змінились.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти продовження відносного його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Своє клопотання обґрунтовував тим, що у сторони обвинувачення відсутні підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також тим, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є близькі родичі, які мешкають у м. Харкові, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить виконання останнім його обов`язків та належної поведінки.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримував позицію свого захисника.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, судова колегія дійшла наступного.
Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Приймаючи до уваги, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.04.2020 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 припиняє свою дію 11.06.2020, судове провадження не розпочато, прокурором подано відповідне клопотання, тому суд вважає за необхідне розглянути питання щодо зміни або продовження строку запобіжних заходів щодо обвинуваченого.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Отже, вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальних правопорушеннях-злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується.
Також суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень-злочинів та ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки він не має інших законних джерел для існування.
Крім того, обвинувачений підозрюється у вчиненні злочинів проти потерпілих із застосуванням насильства та з погрозою застосування небезпечного для життя насильства, що вказує на ризик продовження чинення тиску на потерпілих з їх боку з метою уникнення відповідальності.
Ці обставини виключають підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено,у зв`язку з чим суд продовжує строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Вирішуючи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби суд зазначає наступне.
Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Захисник адвокат ОСОБА_6 просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби посилаючись на те, що у м. Харкові у обвинуваченого мешкають близькі родичі.
Натомість, захисником адвокатом ОСОБА_6 не надано жодних доказів наявності родинних відносин між обвинуваченим та особами за місцем мешкання яких, захисник просить встановити обвинуваченому домашній арешт у нічний час доби та не вказано адреси місця проживання близьких родичів обвинуваченого.
Крім того, суд не вбачає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_8 його обов`язків, дотримання останнім належної поведінки, імовірної можливість чинення тиску на потерпілу сторону і свідків та прибуття до суду за першою вимогою.
Виходячи з викладеного у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби слід відмовити.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 314, 315, 316, 317, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Строк дії ухвали до 01 серпня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3