Справа № 127/5795/20
Провадження №11-сс/801/213/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 07 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000528 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.03.2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який:

раніше засуджувався: -14.04.2005 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької/ області за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 190, ст.ст.70, 75 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (судимість погашена);

раніше судимого: 16.12.2009 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 17.10.2013 по відбуттю строку покарання (судимість за цим вироком за ч. 2 ст. 190 КК України погашена);

за обвинуваченням якого: - Бердянською місцевою прокуратурою Запорізької області 30.11.2017 передано до суду обвинувальний акт за ч. 3 ст. 187 КК України;

-Південним ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 05.01.2018 передано до суду обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України (за вказаним провадженням 04.03.2020 оголошений в розшук);

-Чечелівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 13.02.2018 передано до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст.186 КК України,

- який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Клопотання мотивовано тим, що 06.03.2020 у невстановлений час ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.12.2009, вступив у попередню змову з ОСОБА_10 задля спільного вчинення крадіжки з чужого житла.
В подальшому, реалізовуючи вищевказану попередню змову та спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 близько 15.10 год. 06.03.2020 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_11 .
Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , опираючись на дії один одного, діючи спільно, умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, вдались до реалізації раніше обумовленого злочинного плану, а саме через незачинену хвіртку увійшли на територію домоволодіння за вищевказаною адресою, підійшли до житлового будинку, після чого шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою заздалегідь принесених із собою інструментів проникли всередину цього будинку, де помітили належні ОСОБА_11 електробритву «Braun» вартістю близько 1200 грн., мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і177М» вартістю близько 150 грн., мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J105H/DS (SEK)» вартістю близько 600 грн., мобільний телефон марки «Nokia» невстановленої моделі вартістю близько 250 грн. Вказані речі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 склали до заздалегідь принесеного із собою рюкзака та разом із викраденим залишили приміщення будинку, після чого зникли з місця події, внаслідок чого ОСОБА_11 заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 2200 грн.
ОСОБА_8 06.03.2020 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та 07.03.2020 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_11 від 06.03.2020 про крадіжку з його житла; показаннями потерпілого ОСОБА_11 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; відеозаписом з камери спостереження; протоколом огляду місця події від 06.03.2020; речовими доказами належними потерпілому мобільними телефонами, електронною бритвою, а також вилученими у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 при затриманні рюкзаком, інструментами.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення з трьома кваліфікуючими ознаками. Він не має жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна), окрім сім`ї, але вона не стає для ОСОБА_8 дієвою перешкодою для скоєння злочинів та, як свідчить його затримання у м. Вінниці, наявність такої сім`ї у Дніпропетровській області не запобігає протиправній діяльності ОСОБА_8 .. Згідно матеріалів кримінального провадження, колом його спілкування є раніше судимі особи. ОСОБА_8 став на шлях злочинної діяльності у 17-річному віці, з того часу відносно нього ухвалено 2 обвинувальних вироки у зв`язку із вчиненням 4 злочинів, з яких 2 є тяжкими. Крім того, на даний час в трьох різних судах двох областей перебувають на розгляді кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні трьох майнових злочинів, з яких два тяжких та один особливо тяжкий (розбій з проникненням у житло). ОСОБА_8 реально відбував покарання у виді позбавлення волі, однак, будь-якого виховного впливу це на нього не справило та він вперто не стає на шлях виправлення. Також ОСОБА_8 народився на території Донецької області, має там зареєстроване місце проживання, але фактично не проживає в цьому місці, та з Вінницькою областю його пов`язує лише тимчасове незаконне злочинне збагачення. Окрім цього, на даний час не встановлено місцезнаходження частини викраденого у потерпілого майна (одного з його мобільних телефонів), ОСОБА_8 та його спільнику відоме місце проживання потерпілого та місцезнаходження невідшуканого правоохоронним органами викраденого телефона і це місце ОСОБА_8 слідству не повідомляє. При цьому, ОСОБА_8 схильний переховуватися від правосуддя, у зв`язку з чим 04.03.2020 оголошений в розшук та станом на момент вчинення злочину, за який його затримано, перебував в активному розшуку.
Таким чином, слідчий вважав, що наведене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. ст.177 КПК України, під час кримінального провадження.
Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та має стійку антисоціальну позицію, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий просив в разі застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити йому максимально можливий розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду від 07 березня 2020 року клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_10 , тобто з 17.00 год 06.03.2020 р. до 17.00 год 04.05.2020 р.
Визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, , Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області , МФО 820 172).
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. У разі внесення застави, на ОСОБА_8 будуть покладені наступні обов`язки: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; Якщо ОСОБА_8 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду змінити в частинні визначення йому розміру застави, а саме зменшити суму застави в три рази.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не було враховано те, що він є корінним жителем Вінницької області села Борисівка Іллінецького району, де також проживають його родичі. Зазначає, що намірів від суду та слідства переховуватися не має.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2020 року скасувати, посилаючись на її незаконність та не обґрунтованість та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою та зменшити розмір застави, встановлений ухвалою суду до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також не довела наявність ризиків визначених ст.177 КПК України, що було підставою для застосування даного запобіжного заходу. Прокурор жодним чином не довів, що саме найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 . Також при визначені судом розміру застави, слідчим суддею не було враховано його майновий та сімейний стан, так як розмір застави не може бути завідомо неправомірним. Разом з тим, встановлений судом ОСОБА_8 розмір застави визначається лише для працездатних осіб.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану свою та підозрюваним апеляційні скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в них доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.
Підозрюваний ОСОБА_8 повідомлений про розгляд його апеляційної скарги та його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даних скарг, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційних скарг у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят), слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що на час розгляду вказаного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення є обґрунтованою, що також підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_11 від 06.03.2020 про крадіжку з його житла; показаннями потерпілого ОСОБА_11 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; відеозаписом з камери спостереження; протоколом огляду місця події від 06.03.2020; речовими доказами належними потерпілому мобільними телефонами, електронною бритвою, а також вилученими у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 при затриманні рюкзаком, інструментами.
Відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею було враховано матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного, а також те, що ОСОБА_8 раніше судимий, не має постійного місця проживання на території м. Вінниці, не працює та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. В судовому засіданні прокурором було доведено ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: п.1 ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує (останній раніше вже переховувався від суду та знаходиться в активному розшуку); п. 2 ОСОБА_8 , будучи на волі, може знищити чи спотворити невідшукану на даний час слідством частину викраденого майна, яке має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (зокрема, вартості цього майна); п. 3 ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого, місце проживання якого йому відоме та свого спільника ОСОБА_10 , який є товаришем ОСОБА_8 ; п.4 ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з міста Вінниці, приховати невідшукані речові докази тощо); п.5 ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення (як свідчать матеріали кримінального провадження, єдиним прийнятним для нього шляхом заробітку за останні 15 років життя є вчинення майнових злочинів; також ОСОБА_8 є наркозалежним та потребує грошових коштів для задоволення такої залежності).
Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками, оскільки встановлено, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 щодо неврахування слідчим суддею суду першої інстанції, що він є корінним жителем Вінницької області села Борисівка Іллінецького району, де проживав його покійний батько, а на сьогоднішній день проживають його родичі з тих підстав, що ні підозрюваним, ні його захисником суду не було надано будь-яких відомостей в підтвердження значеного.
Встановлено, що згідно наявних в матеріалах провадження копії паспорта серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформаційної довідки за № про притягнення до кримінальної відповідальності та наявність судимостей від 05.03.2020 на ОСОБА_8 , останній є уродженцем м. Маріуполь Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині вимоги ОСОБА_8 щодо зменшення йому визначеного судом розміру застави в три рази, оскільки в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи та підстави для задоволення цієї вимоги.
Також апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою до завершення з`ясування всіх обставин та зменшення розміру застави встановленого судом, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який є неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, а також таємних викрадень чужого майна, за які його суд на підставі ст.75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, та за які він також відбував реальну міру покарання не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, також наявність на даний час кримінальних проваджень за скоєння ним нових майнових злочинів, з яких два тяжких та один особливо тяжкий (розбій з проникненням у житло), вказують на обґрунтованість застосування до ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та зменшення йому визначеного слідчим суддею суду першої інстанції розміру застави в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема наявність у нього сім`ї у Дніпропетровській області, про що зазначає слідчий в своєму клопотанні не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на законних підставах правильно визначив розмір застави, врахувавши обставини кримінального провадження, та вимоги ст.ст.177, 178 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційних скарг викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 07 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000528 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.03.2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4