КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0007285 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, яким
ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Софіївська-Борщагівка, Києво- Святошинського р-ну, Київської обл., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 19 грудня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 18 лютого 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 2 квітня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- З вересня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 1 вересня 2017 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,
за участю учасників апеляційного провадження
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватими в тому, що 9 вересня 2018 року приблизно о 17.30 год., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 64, у невстановленої особи за ціною 400 грн. шляхом закладки повторно придбав для власного вживання наркотичний засіб метадон (фенадон), який знаходився у згортку з фольги, завернутому в чорний поліетиленовий згорток, та поклав його під шапку, в яку був одягнений. Приблизно о 18 год. цього ж дня ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 64, був викритий працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили у останнього згорток з фольги з наркотичним засобом метадон (фенадон), маса якого в речовині становить 0,108 г.

Строк відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.
Цим вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати, змінити покарання на більш м`яке, та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що суд при винесенні вироку застосував занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Так апелянт вказує на те, що, на його думку, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, а також те, що він вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих його людей. Особливо тяжко, як зазначає обвинувачений, переносити докори самої рідної людини - матері. Він зазначає, що проявив щире каяття.
Обвинувачений наголошує, що на його утриманні знаходиться мати-пенсіонерка, а також судом не було враховано, що він має стійкі соціальні зв`язки і не працевлаштований лише офіційно (тобто трудова книжка у нього на руках), постійно має певні підробітки, матеріально забезпечує себе та допомагає матері пенсійного віку, з якою проживає.
На думку обвинуваченого, є всі підстави для призначення менш суворого покарання в межах санкції статті, не пов`язане з позбавленням волі. Таке рішення суду було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_6 , з`явившись в судове засідання 21 травня 2019 року та надавши пояснення по апеляційній скарзі, в подальшому, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, надавши через захисника копії довідок про звернення до лікарів напередодні судових засідань. В судове засідання 14 січня 2019 року ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не з`явився, будь-яких клопотань та заяв про відкладення розгляду справи або про причини неявки до суду апеляційної інстанції не подав. З огляду на викладене, те, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не ставиться питання про погіршення його становища, явка обвинуваченого не визнана судом обов`язковою, колегія суддів вважає можливим провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_9 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, позицію прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та додатково надані стороною захисту відомості щодо обвинуваченого, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу в її межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисудапеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, повторно.

Що стосується доводів обвинуваченого про суворість призначеного покарання та неврахування судом при призначенні покарання інших даних, які пом`якшують його покарання, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкого вчиненого злочину, який згідно до ст.. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, має на утриманні матір пенсіонерку, постійне місце проживання, раніше неодноразово судимий, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочину.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції при призначенні йому покарання щирого каяття, перебування у нього на утриманні матері пенсіонерки, те, що він працює неофіційно, має постійне місце проживання, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, а також під час апеляційного розгляду, були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання, що підтверджується змістом самого вироку.

При цьому, визначаючи вид та розмір покарання, суд першої інстанції, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин його щирого каяття, дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставини, що пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, характер дій обвинуваченого та спосіб вчинення злочину, відомості про особу обвинуваченого та інші наявні у провадженні дані, які його характеризують, вмотивовано обрав ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, і з таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, з чим погоджується й колегія суддів.
При цьому колегія суддів враховує, що стороною захисту під час апеляційного розгляду надані відомості щодо стану здоров`я обвинуваченого, згідно з якими ОСОБА_6 страждає на бешиху лівої нижньої кінцівки, тромбофлебіт судин нижньої кінцівки, хронічний вірусний гепатит С (ас. 108). Разом з тим, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку, що вказані обставини не є підставою для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України, - залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців дня її оголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3