КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , а саме на земельну ділянку площею 0,058 га з кадастровим номером :02:0001:0434, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 1,2633 га з кадастровим номером :05:018:0084, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, сільська рада Гружчанська, з забороною будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно, за винятком права користування.

Як вбачається з постановленого судом рішення, метаю такого заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт зазначає, що постановлене судом рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки слідчим суддею в порушення вимог чинного кримінального процесуального закону не надано повної і об`єктивної оцінки матеріалам провадження, а викладені в ухвалі висновки апелянт вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. На вказані обставини, згідно доводів адвоката ОСОБА_7 , вказує і час проведення судового засідання, який зафіксований в журналі. Крім того, на думку представника, досудове розслідування здійснюється неналежним суб`єктом, а дії слідчого військової прокуратури Київського гарнізону, щодо складання та подання клопотання про арешт майна, вважає такими, що перевищують його повноваження.

Також апелянт вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що вони не повідомлялися про дату розгляду клопотання слідчого про арешт майна, а копію постановленого судом рішення отримали 19 грудня 2019 року.

Власник майна ОСОБА_6 та його представник, адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна та його представника, а копію постановленого судом рішення ними було отримано 19 грудня 2019 року та 21 грудня 2019 року подано апеляційну скаргу, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, в провадженні Військової прокуратури Київського гарнізону перебуває кримінальне провадження № 0000199 від 12 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

06 вересня 2018 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно інформації, отриманої з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, зокрема з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належать дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,058 га з кадастровим номером :02:0001:0434, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 1,2633 га з кадастровим номером :05:018:0084, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, сільська рада Гружчанська.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий зазначив, що метою такого заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Встановивши вище зазначені обставини колегія судді вважає, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу короткого проміжку часу, на протязі якого тривало судове засідання, то вказані обставини не є процесуальним порушенням, не свідчать про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, а відтак не можуть бути підставою для його скасування.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання адвоката на ті обставини, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється неналежним суб`єктом.
Також, не ґрунтуються на вимогах закону у доводи апеляційної скарги з приводу того, що складання та подання клопотання про арешт майна до суду перевищує повноваження слідчого військової прокуратури
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , а саме на земельну ділянку площею 0,058 га з кадастровим номером :02:0001:0434, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 1,2633 га з кадастровим номером :05:018:0084, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, сільська рада Гружчанська, з забороною будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно, за винятком права користування, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/708/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1