Справа № 629/340/19
Номер провадження 1-кп/629/95/20
УХВАЛА

18 червня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу, -

встановила:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на два місяці в зв`язку з закінченням 04.07.2020 року зазначеного строку, посилаючись на те, що наявні ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку прокурора про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не погодившись з пропозицією прокурора та потерпілого, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який цілодобовий домашній арешт, в зв`язку з недоведенням прокурором наявності існуючих ризиків.

Згідно ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У рішенні «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 , колегія суддів оцінює сукупність обставин, передбачених в ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується - замах на вбивство, тобто вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, репутацію, відсутність самостійного забезпечення, відсутність заощаджень для забезпечення власних потреб.

Суд враховує, що судовий розгляд не може бути завершений до сплину зазначеного вище строку, ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, з огляду на вірогідність переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зміна обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, з урахуванням вищенаведених ознак, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави, так як останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства проти життя людини.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, вказаний висновок ґрунтується на тому, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником та обвинуваченим, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі. Обставин, які були би підставою для зміни запобіжного заходу в даному судовому засіданні обвинуваченим і захисником не надано.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якого не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.177-178, 183,331,334,371,372 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Клопотання прокурора, задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити незмінним - у вигляді тримання під вартою та продовжити його дію на строк до двох місяців до 16.08.2020 року, без визначення застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , захиснику ОСОБА_8 , для відома, направити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3