ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/212/20 Справа № 202/529/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України,-

за участю учасників судового розгляду:

прокурора: ОСОБА_9

адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8
встановила:
В апеляційних скаргах:
- адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що ані у клопотанні слідчого, ані в ухвалі суду не вказані достатні підстави та ризики, які обґрунтовують обрання такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 та доводять, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Також, не містяться переконливі докази вини підозрюваного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Слідчим суддею залишено поза увагою те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має повноцінну родину, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та вину не визнає.

- адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Відомості за ч.1 ст.263 КК України до ЄРДР не вносились органами досудового розслідування.

Крім того, суд не врахував того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, неповнолітню доньку, на його утриманні перебуває мати-пенсіонер, яка страждає рядом захворювань, має постійне місце роботи та позитивно характеризується за місцем прописки.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят діб, до 27 березня 2020 року.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України. Також, слідчим суддею враховано ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , які є тяжким та особливо тяжким злочинами, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, а також, наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисників, які підтримали вимоги апеляційних скарг захисників та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити зазначені кримінальні правопорушення.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
З урахуванням зазначеного, твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів вчинення ОСОБА_8 , кримінальних правопорушення, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, не заслуговують на увагу.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтами не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також, перешкоджання іншим чином встановленню істини у кримінальному провадженні об`єктивно свідчить та обставина, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, за один з яких, а саме, за ч. 3 ст. 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.
Є обґрунтованим і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показів, задля уникнення кримінальної відповідальності, що з урахуванням усіх фактичних обставин провадження, на думку колегії суддів, також свідчить про наявність, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.
Таким чином, слідчим та прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим, доводи апеляційних скарг в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційних скарг захисників про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, неповнолітню доньку та позитивно характеризується за місцем проживання, хоча і мають місце, однак не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ці обставини повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.
Твердження захисника в апеляції про те, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває мати-пенсіонер, яка страждає рядом захворювань, а також, те, що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони жодними доказами не підтверджені.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4