Справа № 125/2009/19
Провадження №11-кп/801/314/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000103 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 17.12.2019, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_7 та призначено узгоджене покарання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Мар`янівка Барського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянці України, раніше не судимій,
- ч.2 ст.321 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
-за ч.3 ст.321 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
За ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, покладено обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Стягнуто процесуальні витрати, вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи, згідно наказу ФОП ОСОБА_8 №3 від 04.12.2017 на посаді фармацевта «Аптеки №1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи свої обов`язки на підставі трудового договору від 04.12.2017 укладеного між нею,як найманим працівником та ФОП ОСОБА_8 , та у відповідності з дипломом, маючи кваліфікацію фармацевта, таким чином знала та повинна була додержуватись встановлених правил обігу та відпуску рецептурних сильнодіючих лікарських засобів при здійсненні роздрібної торгівлі лікарськими засобами з вищевказаної аптеки.
Однак, обвинувачена ОСОБА_7 , всупереч вимог ст.21 Закону України «Про лікарські засоби» та встановленого п.3 Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів затвердженого наказом №360 МОЗ України від 19.07.2005, яким передбачено, що відпуску сильнодіючих лікарських засобів здійснюється на підставі рецепту виданого медичним працівником, 14.03.2019 приблизно о 13:00 год., перебуваючи на своєму робочу місці, незаконно реалізувала без рецепту ОСОБА_9 за грошові кошти у сумі 250 грн. один блістер з 10 таблетками сильнодіючого лікарського засобу «Сонат», які містять у своєму складі відповідно до переліку, затвердженого наказом №490 МОЗ України від 17.08.2017, сильнодіючий лікарський засіб зопіклон, який в свою чергу входить до переліку рецептурних лікарських засобів відповідно до Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, затвердженого наказом №360 МОЗ України від 19.07.2005, повинен відпускатись за рецептом медичного працівника.
Відповідно до висновку експерта №378 від 17.04.2019 за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, надані на дослідження 10 таблеток, які знаходяться в одному блістері містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами зопіклон. В 10 таблетках, загальною масою 1,7070 г, маса зопіклону становить 0,075 г.
Обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи, згідно наказу ФОП ОСОБА_8 №3 від 04.12.2017 на посаді фармацевта «Аптеки №1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи свої обов`язки на підставі трудового договору від 04.12.2017 укладеного між нею,як найманим працівником та ФОП ОСОБА_8 , та у відповідності з дипломом, маючи кваліфікацію фармацевта, таким чином знала та повинна була додержуватись встановлених правил обігу та відпуску рецептурних сильнодіючих лікарських засобів при здійсненні роздрібної торгівлі лікарськими засобами з вищевказаної аптеки.
Однак, обвинувачена ОСОБА_7 , всупереч вимог ст.21 Закону України «Про лікарські засоби» та встановленого п.3 Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів затвердженого наказом №360 МОЗ України від 19.07.2005, яким передбачено, що відпуску сильнодіючих лікарських засобів здійснюється на підставі рецепту виданого медичним працівником, 20.06.2019 приблизно о 11:20 год., перебуваючи на своєму робочу місці, повторно, незаконно реалізувала без рецепту ОСОБА_10 за грошові кошти у сумі 300 грн. один блістер з 10 таблетками сильнодіючого лікарського засобу «Сонат», які містять у своєму складі відповідно до переліку, затвердженого наказом №490 МОЗ України від 17.08.2017, сильнодіючий лікарський засіб зопіклон, який в свою чергу входить до переліку рецептурних лікарських засобів відповідно до Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, затвердженого наказом №360 МОЗ України від 19.07.2005, повинен відпускатись за рецептом медичного працівника.
Відповідно до висновку експерта №724 від 01.08.2019 за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, надані на дослідження 10 таблеток, які знаходяться в одному блістері містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами зопіклон. В 10 таблетках, загальною масою 1,7120 г, маса зопіклону становить 0,075 г.
16.12.2019 між прокурором Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_12 була укладена угода про визнання винуватості.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині тривалості іспитового строку згідно правил ст. 75 КПК України та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень вона визнала та її було звільнено на підставі угоди про визнання винуватості від призначеного їй покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.
При цьому, такий іспитовий строк вважає безпідставним, оскільки суд не врахував, що вона вину визнала, раніше не судима, з місця роботи аптеки звільнилась.
В апеляційній скарзі просила судовий розгляд здійснювати без неї та її захисника.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Статтею 75 КК України також передбачено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.321 КК України визнала, раніше не судима, з місця роботи аптеки звільнилась.
Призначаючи узгоджене обвинуваченій покарання та звільняючи її від відбування покарання з випробуванням, що узгодили сторони, суд першої інстанції визначив їй максимальний іспитовий строк 3 роки.
Однак місцевий суд необхідність визначення саме такого випробувального строку взагалі не мотивував у своєму вироку та не надав оцінку вищенаведеним обставинам, в тому числі відомостям про особу обвинуваченої.
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система (пункти 34-35).
На думку Суду, факт визнання обвинуваченою ОСОБА_7 вини у скоєних злочинах, відсутність попередніх судимостей та характеризуючі особу дані не свідчать про високу суспільну небезпеку особи, а тому доводи апеляційної скарги є слушними, у зв`язку із чим оскаржуваний вирок в частині тривалості іспитового строку слід змінити шляхом його зменшення до 1 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог ч. 2 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 17.12.2019 щодо ОСОБА_7 змінити в частині тривалості іспитового строку, встановленого відповідного до вимог ст. 75 КК України.

Зменшити тривалість іспитового строку щодо ОСОБА_7 з 3 років до 1 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4