Справа № 216/4857/19
Провадження № 1-кп/177/42/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001531 від 13.08.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 за контрактом, на посаді стрільця-помічника гранатометника 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти механізованого батальйону, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2019 за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2019 за ч. 4 ст. 407, ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 69 КК України до 6 (шести) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні,
за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді стрільця - помічника гранатометника 1-го механізованого взводу 3-ої механізованої роти механізованого батальйону, на час проходження військової служби, 24.07.2018 о 03 год. 36 хв., знаходячись у приміщенні казарменого розташування, діючи повторно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, усвідомлюючи обмежені межі приватності місця знаходження майна та вільний доступ до нього, впевнившись у відсутності власника майна та в тому, що його дії носять таємний характер, скориставшись вільним доступом до мобільного телефону із абонентським номером НОМЕР_2 , який являється фінансовим номером до розрахункового рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , належного потерпілому ОСОБА_6 , таємно викрав грошові кошти потерпілого, здійснивши від імені останнього розпорядчу операцію за його розрахунковим рахунком, що виразилось у переказі через банківську систему «Приват 24» в безготівковому вигляді грошових коштів в сумі 1000,00 гривень на розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 , а саме шляхом здійснення телефонного дзвінку на номер «3700» Гарячої лінії дистанційного управління рахунками банківської установи. Отримавши викрадені грошові кошти у володіння на власний картковий рахунок, ОСОБА_3 , продовжуючи злочинні дії, із корисних мотивів, розпорядився викраденими грошовими коштами за власним розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової школи у вигляді матеріальних збитків на загальну суму 1000,00 гривень.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 вину визнав, не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав показання про те, що у визначені в обвинувальному акті день, час, знаходячись в приміщенні казарменого розташування, таємно викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 , При цьому здійснивши з його мобільного телефону та від його імені дзвінок на «Гарячу лінію» АТ «Приватбанк», що мало наслідком переказу через банківську систему «Приват 24» в безготівковому вигляді грошових коштів в сумі 1000,00 гривень на належний йому розрахунковий рахунок. У послідуючому грошові кошти у визначені сумі отримав через банкомат за допомогою власної банківської картки та витратив їх на власні потреби. На теперішній час грошові кошти повернуті потерпілому в повному обсязі. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.62), у якій, серед іншого вказував, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого не подавав, майно повернуто у повному обсязі, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, при вирішенні питання про призначення останньому покарання, покладався на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів по кримінальному провадженню щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що учасники судового проводження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст. ст. 50, 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, характеризується негативно за місцем проходження служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, фізично здоровий, має на утриманні малолітню доньку.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, які б обтяжували його покарання судом не встановлено.
Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, а також з урахуванням особи обвинуваченого, думки потерпілого, повернення останньому майна в повному обсязі, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Зважаючи на те, що злочин за ч. 2 ст. 185 КК України у даному кримінальному провадженні вчинено ОСОБА_3 до ухвалення вироку Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2019, згідно з яким його засуджено за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та вироку, ухваленого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу від 05.11.2019, відповідно до якого останнього засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні (при ухваленні вироку від 05.11.2019 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не враховувався вирок від 31.10.2019), остаточне покарання ОСОБА_3 має бути визначено відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.
Строк відбування покарання обчислювати з 26.07.2019.
Цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_3 не подавався.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вказаним вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі та за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.11.2019 у виді 6 (шести) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні, більш суворим, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2019 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з 26.07.2019.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: диск для лазерних систем зчитування DVD-R форма, фірми «verbatim 4,7 gb», 120 min, - залишити у матеріалах кримінального провадження № 2221531
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: