Справа № 346/347/20
Провадження № 1-кп/346/342/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1

cекретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Снятии Івано-Франківської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, одружений, проходить військову службу за контрактом на посаді навідника танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, учасник АТО, депутатом не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.4 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

Так, 01.02.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом, який укладено з Міністерством оборони України на строк 3 (три) роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2018 № 210 - PC солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2018 № 243 обвинувачений солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 18.09.2019 року о 08 год. 00 хв. обвинувачений солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та перебував за місцем постійного проживання в м. Снятии Івано- Франківської області, де проводив час на власний розсуд.

29.11.2019 року о 10 год. 00 хв. обвинувачений солдат ОСОБА_4 прибув до пункту постійного місці дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав в повному обсязі і пояснив, що він дійсно вибув з військової частини 18 вересня 2019 року до себе додому по сімейним обставинам внаслідок хвороби батька, однак належним чином не узгодив рапорт з своїм командиром, відповідно знаходився поза межами військової частини більше 1 місяця. До військової частини з`явився добровільно 29 листопада 2019 року.

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений щиро кається і просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст.407 ч.4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та визнання вини в повному обсязі, вперше судиться, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику проживання,є учасником АТО.

За наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, зокрема, його матеріальний стан, стан здоров`я, відсутність завдання шкоди, щодо обвинуваченого можливо застосувати ст.75 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання, на думку суду, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі та керуючись ст.ст.373,374,375 КПК України,-

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України і призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1