УХВАЛА

24 березня 2020 року

м. Київ

Провадження № 13-26зво20

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2010 року та ухвали Верховного Суду України від 12 жовтня 2010 року щодо нього за виключними обставинами, і

ВСТАНОВИЛА:
23 березня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Як вбачається зі змісту заяви, виключною обставиною заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020. Посилаючись на пункт 1 частини третьої статті 459 КПК України, ОСОБА_2 , зокрема, просить: прийняти дану заяву до розгляду Верховним Судом України та відкрити провадження за виключними обставинами; розглядати його заяву у відповідності з вимогами статті 129 Конституції України, статей 1, 6, 13, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та відновити його право на справедливий суд через верховенство права; скасувати ухвалу Верховного Суду України від 12 жовтня 2010 року у справі №5-3528к10; скасувати вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2010 року у справі № 01-42/10; надати йому захисника.
Перевіривши заяву ОСОБА_2 на відповідність вимогам статті 462 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 459 КПК України виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту. Пункт 5 частини другої статті 462 КПК України містить вимогу про те, що в заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, серед іншого, зазначається обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин.
Обґрунтовуючи прохання про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2010 року та ухвали Верховного Суду України від 12 жовтня 2010 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 459 КПК України, заявник посилається на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020. Однак із заяви ОСОБА_2 не вбачається, який закон, інший правовий акт чи їх окремі положення, застосовані судами при вирішенні справи заявника, встановлені неконституційними чи конституційними вказаним рішенням Конституційного Суду України.

Заявник також не вказує, як встановлені Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення відповідно до рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 впливають на справедливість судового розгляду і постановлених судами остаточних рішень щодо нього.

Серед іншого, заявник адресував свою заяву Верховному Суду України, проте, 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Згідно з цим Законом та відповідно до Глави 34 КПК України заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами може бути подана до Великої Палати Верховного Суду.
Окрім цього, ОСОБА_2 просить про перегляд постановлених щодо нього судових рішень і покликається як на підставу для перегляду на зазначене вище рішення Конституційного Суду України. Водночас у своїй заяві паралельно веде мову про невідповідність висновків судів у його справі принципу верховенства права та посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року, «Максименко проти України» від 20 грудня 2011 року, «Кулік проти України» від 2 лютого 2017 року, «Малий проти України» від 11 квітня 2019 року, що в свою чергу не узгоджується із загальним змістом заяви.
Такі недоліки заяви ОСОБА_2 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, є підставою для залишення заяви без руху та надання заявникові строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 459-464 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2010 року та ухвали Верховного Суду України від 12 жовтня 2010 року щодо нього за виключними обставинами залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявникові.

У разі неусунення недоліків у встановлений строк заяву буде повернуто заявникові з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду ОСОБА_1