Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1255/19
Провадження № 1-кп/935/128/20
У Х В А Л А
Іменем України
30 січня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000403 16.07.2019,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_6 подано клопотання про повернення прокурору обвинувального акта для усунення недоліків та виконання вимог КПК України. Вказані клопотання обґрунтовано тим, що у обвинувальному акті зазначено лише про те, що обвинувачений помістив потерпілого у багажне відділення належного іншій особі автомобіля, відсутня інформація про те, скільки часу потерпілий провів у багажному відділенні, сому обвинувачений на ґрунті особистих неприязних відносин помістив потерпілого, не вказані мотив і мета дій обвинуваченого, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист. Також захисник зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні повинен був бути направлений до суду не пізніше 30.09.2019, а направлено лише 24.10.2019, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

У судовому засіданні прокурор заперечила проти повернення обвинувального акту, оскільки направлення обвинувального акту до суду в межах певного строку не є підставою для повернення обвинувального акту, адже положеннями ст. 291 КПК України вказаної вимоги не визначено, а також, що у обвинувальному акті повно викладено фактичні обставини, повністю дотримано вимог ст. 291 КПК України, захиснику було повністю відкрито матеріали кримінального правопорушення, право на захист не порушено.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав доводи прокурора.

Заслухавши думки прокурора, потерпілого та сторони захисту, вивчивши складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 06.07.2019 близько 16:40 год. він перебував на території магазину «Рукавичка», що знаходиться по вул. Рад, 21-а в с. Більківці Коростишівського району Житомирської області.

У вказаний день, час та місці у ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебуваючи «Рукавчика», що знаходиться по вул. Рад, 21-а в с. Більківці Коростишівського району Житомирської області, підійшов до лежачого на парапеті ОСОБА_4 та реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на позбавлення волі людини, ОСОБА_5 обхопив ОСОБА_4 своїми ріками за тулуб та відтягнув останнього до автомобіля марки ВАЗ 21011, що належиться ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 помістив у багажне відділення вищевказаного автомобіля, тобто у місце, яке останній не може вільно покинути, таким чином, незаконно позбавили його волі.

Відповідно до змісту положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Крім того, обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні.

ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту, затвердженого 20.08.2019 процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинувачується у незаконному позбавленні волі ОСОБА_4 .

У обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 , перебуваючи «Рукавичка», підійшов до лежачого на парапеті ОСОБА_4 та реалізовувати свій злочинний умисел.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, є місце злочину, у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 обхопив ОСОБА_4 своїми руками за тулуб та відтягнув останнього до автомобіля марки ВАЗ 21011, що належить ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 помістив у багажне відділення вищевказаного автомобіля, тобто у місце, яке останній не може вільно покинути. Проте, у обвинувальному акті не наведено обставин, що вказують на неможливість ОСОБА_4 вільно покинути вказане місце.

Незаконне позбавлення волі є триваючим злочином. Закінченим злочином викрадення людини є з моменту заволодіння нею і фактичного початку обмеження її волі. Натомість, у обвинувальному акті відсутній виклад обставин щодо проміжку часу перебування потерпілого у місці, яке останній не міг вільно покинути.

Суд погоджується з твердженнями захисника про відсутність у обвинувальному акті даних про подію кримінального правопорушення, натомість не погоджується з посиланням захисника на обов`язковість зазначення у обвинувальному акті мотиву та мети вчинення правопорушення, а форма вини зазначена у обвинувальному акті прямий умисел. Суд також не погоджується з твердженням захисника, що направлення до суду обвинувального акта після 30.09.2019 є підставою для повернення обвинувального акта.

Також у обвинувальному акті вказано, що вчинивши вищевказані дії незаконно позбавили волі потерпілого, тобто не є зрозумілим вживання вказаного дієслова у формі множини замість однини «позбавив».

Фактичні обставини вчиненого правопорушення у обвинувальному акті викладено у трьох абзацах та сімнадцяти рядках відповідно. У обвинувальному акті формулювання суті обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 , викладно непослідовно, без дотримання порядку слів у реченні та їх узгодження, що притаманно офіційно-діловому стилю. При об`єктивно незначному об`ємі викладу фактичних обставин вчиненого правопорушення допущення ряду синтаксичних та орфографічних помилок є недопустимим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акта до суду порушення вимог КПК України унеможливлюють належне проведення судового розгляду.

З вище перелічених підстав та невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

постановив:

Задовольнити клопотання обвинуваченого захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000403 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, - повернути прокурору Коростишівської місцевої прокуратури, якого зобов`язати усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1