Справа № 404/2861/20
Номер провадження 1-кс/404/884/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0003215, стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глодоси, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, раніше працював водієм маршрутного таксі ПП «Автолегіон», без утриманців, проживаючого по АДРЕСА_1 , за правилами статті 89 КК України, вважається таким, що судимостей не має,

підозрюваного в цьому кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням по кримінальному провадженню про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , якому 16.05.2020 року вручено повідомлення про підозру в тому, що він 15.05.2020 року приблизно о 22-00 год., перебуваючи по вул. Юрія Коваленка в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, мав намір вступити з потерпілою ОСОБА_10 у статевий контакт проти її волі, у зв`язку із чим застосував фізичне насильство: закрив руками рот та обмежив рух потерпілої, мав намір здійснити насильницький оральний статевий контакт, але потерпіла почала кликати на допомогу. Дії ОСОБА_9 були помічені перехожими у зв`язку із чим, ОСОБА_9 почав тікати, але був затриманий.

Слідчий з прокурором підтримали заявлені вимоги поданого ними клопотання.

Підозрюваний і його захисник переконані в надмірній суворості запропонованого слідчим виду запобіжного заходу, відсутності ризиків, оскільки ОСОБА_9 не переховувався, слідству не перешкоджає, процесуальні обов`язки виконує, має цивільну дружину, обіцяє більше подібних вчинків не робити.

Термін,- обґрунтована підозра, згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також результати зафіксовані в протоколах: огляду місця події, допиту свідків та потерпілої, пред`явлення особи для впізнання, у сукупності містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри до ОСОБА_9 за ознаками ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України.

З об`єктивних причин, у перші дні початку цього досудового розслідування, неможливо (передчасно), слідчому судді дати остаточну оцінку: належності, допустимості достатності доказів та правильності кваліфікуючих ознак злочину. Перераховані обставини остаточно досліджуються на стадії судового розгляду. При вирішенні заявлених у клопотанні вимог, достатньо встановити обґрунтованість пред`явленої підозри, що виконав слідчим з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. (п.3 ч. 2 ст.183 КПК України). Злочин, в якому пред`явлено повідомлення про підозру є: не закінченим, умисним, середньої тяжкості, посягає на статеву свободу та статеву недоторканість, вчинений у стані алкогольного сп`яніння.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України передбачає покарання - до п`яти років позбавлення волі.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

У цьому випадку необхідно особливо ретельно забезпечити засаду: рівності сторін, свободи від самовикриття, забезпечення права на захист, змагальність та свободи в поданні суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ст. 7 КПК України, загальні засади кримінального провадження).

Всупереч вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, представники сторони обвинувачення не подали доказів що перебуваючи на волі, ОСОБА_9 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відсутність доказів на підтвердження хоча б однієї з цих обов`язкових складових виключає можливість застосування до ОСОБА_9 тримання під вартою. Законодавець у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України встановив чітку імперативну заборону застосування тримання під вартою. Дійсно, існують ознаки обґрунтованої підозри, але за суб`єктною ознакою ОСОБА_9 не передбачена навіть можливість застосування тримання під вартою.

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_9 гарантованого йому права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри та ознаки ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не зазначив переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

16 травня 2020 року, ОСОБА_9 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні одного кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України, як незакінчений замах на зґвалтування із застосуванням фізичного насилля.

Представники сторони обвинувачення не подали доказів умисного переховування, неповажності неявок ОСОБА_9 до слідчого/прокурора, оскільки підозрюваний був затриманий на місці вчинення злочину. За таких умов, передчасним і упередженим є припущення представників сторони обвинувачення про ризик невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Доводи слідчого ґрунтуються на припущеннях і не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явився для проведення слідчих дій.

Відповідно до роз`яснень пунктів 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.12.2003, № 16 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості", судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків, і що правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість може бути врахована при кваліфікації повторного злочину чи при призначенні за нього покарання, а також в інших випадках, передбачених КК та законами України (обмеження можливості обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, амністії тощо).

Глава вісімнадцята КПК України не вимагає від слідчого, прокурора, слідчого судді застосувати до раніше не судимої особи запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Правовий стан особи з погашеною судимістю ніяким чином не зобов`язує застосувати тримання під вартою. Погашена судимість не привід для переховування від слідства. Погашена судимість буде врахована судом у випадку призначення покарання. У даному випадку, дії підозрюваного свідчать про його прагнення об`єктивно дослідити докази, бажанні повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. ОСОБА_9 має чітко визначене місце постійного проживання, яке співпадає з місцем проведення досудового розслідування. Він налагодив сталі соціальні зв`язки, має родину, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває. Відсутні збитки від злочину, свою вину у скоєному визнає розкаюється, запевняє у не повторенні подібних вчинків у майбутньому.

Додержуючись правил ч. 1 ст. 178 КПК України, був врахований працездатний вік ОСОБА_9 , а також створені ним міцні соціальні зв`язки, наявність родини. Матеріали клопотання не містять доказів про намір ухилитись від явки до слідчого. Підозрюваний сприяє слідству, суспільну небезпеку усвідомлює, запевняє у недопущенні у майбутньому вчинення кримінальних правопорушень. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце його реєстраційного обліку, проживання чи переховуватись від слідства.

Стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни ним місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста Кропивницький. Наполягає про відсутність підстав та мотивів для продовження або вчинення злочину.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора і слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх.

Представники сторони обвинувачення та захисту, учасники кримінального провадження не звернулись з заявами про незаконний вплив на них з боку підозрюваного. Це свідчить про відсутність потреб запобігати ризику щодо незаконного впливу на очевидців та потерпілого. Ознаки протиправної поведінки припинено. Докази зібрані. Вказані обставини переконують у припиненні злочину.

Національна поліція повинна організувати та забезпечити безперервне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, завдяки чому орган досудового розслідування попередить ризик можливого вчинення нового злочину. Застосування менш суворого виду запобіжного заходу з безперервним використанням електронного засобу контролю забезпечить постійне спостереження і можливість перевірки дій ОСОБА_9 з боку органу Національної поліції. Перебільшеним є звернення слідчого з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу до особи, яка не переховується, вважається не судимою та підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості.

З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, разового характеру інкримінованої події, обґрунтовано вважаю, що на час проведення досудового розслідування ОСОБА_9 , достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою, застосувавши останньому тримання під домашнім арештом. Саме такий вид запобіжного заходу в достатній мірі забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

До повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні ( п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України.) За таких умов, наголошую, що в цьому кримінальному провадженні відсутні законні передумови для застосування ОСОБА_9 найсуворішого виду запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1, 2 та 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. ОСОБА_9 , як правомірний користувач, погодився на безперешкодний доступ працівниками поліції до житла, що перебуває у його фактичному володінні.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді домашнього арешту співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків. Право на пацю не обмежено, оскільки підозрюваний не працює.

15.05.2020 року ОСОБА_9 фактично затримано, тобто з цього часу у нього виник процесуальний статус підозрюваного. Дія застосованого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, не може перевищувати наявного строку досудового розслідування - два місяці з моменту виникнення статусу підозрюваного, з покладенням на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 193-196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання його під цілодобовим домашнім арештом строком на 59 днів.

Початок строку дії ухвали про застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання його під цілодобовим домашнім арештом, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 18 травня 2020 року.

Застосований ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобовим домашнього арешту припиняє свою дію 15 липня 2020 року.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_9 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити цілодобово залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_2 ;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного з`являтись за місцем його проживання в квартиру АДРЕСА_2 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками/потерпілим даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного. У разі невиконання покладених на підозрюваного вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділу поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому для виконання та постановления на облік ОСОБА_9 і здійснення за ним контролю. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1