Справа № 150/263/18
Провадження №11-кп/801/17/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 від 07.02.2018р. за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.03.2019р., яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазурівка, Чернівецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено вираховувати з моменту затримання у порядку звернення вироку до виконання.
Вирішено питання з речовими доказами, процесуальними витратами та накладеним арештом.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом залишено незмінним до набрання цим вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 перебування його під вартою з 07.02.2018 року по 19.06.2018 року 133 (сто тридцять три) дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За участю прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 06 лютого 2018 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_2 , де він проживав із ОСОБА_11 у фактичних шлюбних відносинах, встановивши, що остання повернулася додому в стані алкогольного сп`яніння, зробив їй зауваження, яке переросло у сварку. В ході сварки ОСОБА_11 , взявши до рук дерев`яний макогін, нанесла ним кілька ударів по тулубу ОСОБА_7 і почала утікати з метою уникнути отримання тілесних ушкоджень у відповідь. Після отримання ударів макогоном від ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи свої дії, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_11 та бажаючи настання такого наслідку, тобто маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 взяв зі столу в кімнаті літньої кухні домоволодіння кухонний ніж та, використовуючи свою явну фізичну перевагу над ОСОБА_11 , з прикладанням значної фізичної сили, наздогнавши останню у веранді літньої кухні, умисно наніс цим ножем один удар в область серця ОСОБА_11 , від якого остання померла на місці.
Відповідно до висновку експерта від 12.03.2018 року за №16, у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на правому краю рота; подібні садна: одне на кінчику носа зліва від середньої лінії, одне по задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; рана у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози та синець справа і декілька вище від рани; скрізне пошкодження міжреберного м`яза у четвертому міжребер`ї по середньо-ключичній лінії; скрізне пошкодження передньої стінки серцевої сорочки; скрізне пошкодження легеневої артерії над клапанами з масивною внутрішньо-плевральною кровотечею (в лівій плевральній 800 мл рідкої крові та 300 мл у вигляді згортка), які могли утворитися в ніч з 06.02.2018 року на 07.02.2018 року та всі носять прижиттєвий характер їх утворення.
Смерть ОСОБА_11 настала від масивної внутрішньо-плевральної кровотечі (в лівій плевральній порожнині 800 мл рідкої крові та 300 мл у вигляді згортка), яка розвинулася внаслідок проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням легеневої артерії. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне для життя на час його утворення, носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між заподіяним обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій указаним тілесним ушкодженням і смертю ОСОБА_11 наявний причинний зв`язок.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості злочину, який є особливо тяжким, та внаслідок якого настала смерть людини, характеру насильницьких дій ОСОБА_7 , а саме те, що останній за допомогою ножа, з прикладанням значної фізичної сили наніс ОСОБА_11 удар в область серця, не вжив заходів щоб відвернути настання шкідливих наслідків у виді смерті, не намагався надати першу медичну допомогу, лише через значний проміжок часу викликав швидку медичну допомогу, вину у скоєному не визнав, обставини, які пом`якшують покарання відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, так як він не вбивав ОСОБА_11 та не наносив їй удар ножем, від чого вона померла, а лише виявив її з посинілими губами та холодну, одразу ж почав робити їй штучне дихання і масаж серця та в подальшому викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. Крім того, з ними проживав ОСОБА_12 , який є братом ОСОБА_11 і він міг вчинити злочин, так як між ними ввечері 06.02.2018р. на кухні була сварка з приводу горілки. Також обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що його вина під час судового розгляду не була доведена, оскільки жодних належних, допустимих та достовірних доказів його винуватості у вчиненні злочину не було здобуто ані досудовим слідством, ані судовим. Зокрема вважає недопустими доказами протокол огляду місця події від 07.02.2018 з додатками до нього, так як був здійснений з істотним порушенням вимог ст. 41 Конституції України та всупереч порядку, встановленому КПК України, та протокол проведення слідчого експерименту від 07.02.2018 з додатком.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки його винуватість у вчиненні злочину не є доведеною та не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а висновки суду, викладені у вироку є надуманими та не ґрунтуються на доказах, містять лише припущення суду, що є недопустимим. Судом не взято до уваги, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 постійно проживав брат померлої ОСОБА_12 , який зловживав спиртним та був неодноразово засуджений за вчинення умисних злочинів і міг вчинити злочин так як мав конфлікт у вечір вбивства з ОСОБА_11 та спав з нею на матраці, а в ночі пішов з домоволодіння ОСОБА_7 та прибрав на місці вчинення злочину. Також потерпілий зазначає, що протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.02.2018р. лише підписав, його зміст склав слідчий, а тому не читав його. Крім того, він ніколи не підозрював ОСОБА_7 у вбивстві, так як добре знає вітчима та його ставлення до матері, однак був неодноразово свідком того, як рідний дядько ОСОБА_12 будучи у стані алкогольного сп`яніння поводив себе вкрай агресивно до матері та часто хапався за ножа під час сварок.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати вирок, так як висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, через неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки судом не дано належну оцінку всім здобутим доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності, для постановлення оскаржуваного вироку. Також захисник зазначає, що з грудня 2017 року з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 постійно проживав брат померлої ОСОБА_12 , який також перебував ввечері 06.02.2018 у будинку, розпивав спиртні напої з ОСОБА_11 та між ними виникла сварка, тоді ОСОБА_7 вийшов на двір із літньої кухні, поряд з ОСОБА_12 бачив ніж, який у подальшому закинув на комин, щоб убезпечити себе. ОСОБА_12 спав у ніч з 06.02. на 07.02.2018 на матраці разом із ОСОБА_11 , а вночі пішов і прибрав на місці вчинення злочину. Крім того, свідок ОСОБА_12 підтвердив ці покази у суді, однак суд не взяв їх до уваги та зробив висновок про наявність вини ОСОБА_7 лише на припущеннях, не встановивши точні обставини смерті ОСОБА_11 .
Також захисник ОСОБА_9 стверджує, що було порушено право на захист ОСОБА_7 , так як після завершення досудового розслідування не були відкриті речові докази у кримінальному провадженні для сторони захисту, а тому не можуть бути доказом, також працівниками поліції щодо ОСОБА_7 застосовувалось психологічне та фізичне насильство, що принижувало його гідність.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги з мотивів, зазначених в них та просять про скасування вироку суду через недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та просять врахувати, що зазначений час смерті ОСОБА_11 в обвинуваченні не співпадає з висновком судово-медичної експертизи, зазначений одяг в протоколі огляду не співпадає з фототаблицею, де ОСОБА_11 є напів оголеною, а сорочка бірюзового кольору не віднайдена, не дано оцінки тому, що в будинку також перебував брат покійної, який міг спричинити тілесні ушкодження, від яких наступила смерть, але ці обставини повністю не перевірені, вважають, що суд безпідставно не визнав недопустимими докази, які захисником було зазначено в клопотанні та підстави для цього, потерпілий ОСОБА_8 також підтримав апеляційну скаргу та просить про скасування вироку, оскільки вважає, що обвинувачений не вчиняв даного злочину, прокурор підтримав апеляційну скаргу щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченому з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, зокрема, що обвинуваченому призначено мінімальне покарання і заперечив проти апеляційних скарг сторони захисту і потерпілого та просить врахувати, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена, лише вказує сторона захисту на порушення, які нібито є істотними, і як наслідок намагаються визнати їх недопустимими доказами, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_7 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, дослідивши повторно ряд письмових доказів та оглянувши речовий доказ, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо винуватості ОСОБА_7 керувався ст. 370, 368 КПК України та дав належну оцінку у вироку доводам захисту щодо невинуватості ОСОБА_7 .

Зокрема дослідив та проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку та прийшов до вірного висновку, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції, перевіривши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшов їм підтвердження та встановив, що дії ОСОБА_7 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин через неправомірну поведінку потерпілої, яка нанесла тілесні ушкодження обвинуваченому.

Судом апеляційної інстанції перевірено висновок суду щодо неспроможності тверджень сторони захисту, що протокол огляду місця події та слідчого експерименту є недопустимими доказами, щодо огляду та обшуку житла без згоди власника будинку та без дозволу слідчого судді, та погоджується з доводами суду першої інстанції, що дані докази є допустимими.

Зокрема в суді апеляційної інстанції ще раз було підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_7 є фактичним володільцем будинку, де було вчинено злочин щодо ОСОБА_11 , оскільки в цьому будинку крім обвинуваченого ніхто не проживав і обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо огляду даного будинку, також його сестра ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснювала, що їх мати ОСОБА_14 на той час була тяжко хворою та перебувала під наглядом ОСОБА_13 , а тому остання і не заперечувала щодо огляду будинку.

Щодо проведеного огляду будинку, а фактично літньої кухні домоволодіння, то сторона захисту не заперечує, що труп ОСОБА_11 було виявлено саме в приміщенні, огляд якого проводився і немає суперечностей щодо місця, огляд якого здійснювався, також обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що в приміщенні, яке оглядалось, також знаходиться комин і саме туди ним були закинуті ножі, які і були відшукані в ході огляду.

Апеляційний суд не погоджується з доводами захисту, що мало місце фальсифікація доказів при огляді місця події від 07.02.2018р., в частині, що на тіло трупа одягнута чоловіча сорочка бірюзового кольору, тоді як відповідно до фототаблиць до огляду місця події, труп ОСОБА_11 взагалі без одягу у верхній частині тіла, зважаючи на наступне.

Обвинувачений ОСОБА_7 не дав чітких і переконливих пояснень щодо того в чому була одягнута потерпіла, щоб стверджувати, що хтось умисно приховав одяг потерпілої.

В протоколі огляду місця події дійсно зазначено про знаходження на трупі сорочки бірюзового кольору, яка була розстібнута.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що слідчим долучено фото оголеної частини тіла трупа де зафіксовані тілесні ушкодження, а тому відсутність фото потерпілої на якій була сорочка не може бути підставою для визнання, що мала місце фальсифікація.

Для належного огляду трупа, а саме в місці заподіяння тілесних ушкоджень, не заборонено зняття одягу.

Також апеляційним судом за клопотанням сторони захисту було оглянуто речовий доказ сорочку бежевого кольору, яка була вилучена з трупа ОСОБА_11 , про що зазначено в протоколі огляду місця події, та бере до уваги, що на ній виявленні з лівої сторони плями РБК, як про це зазначено, щодо сорочки бірюзового кольору, а тому приходить до висновку, що не існувало 2 сорочок, а в протоколі огляду місця події невірно зазначено її колір, а саме бірюзовий, оскільки кольорова гама кожною особою сприймається індивідуально.

Відсутність одягу з нижньої частини тіла ОСОБА_11 не впливає на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки на них, згідно з протоколом огляду місця події, не виявлено слідів вчиненого злочину.

Апеляційний суд погоджується з мотивами визнання слідчого експеримента за участю ОСОБА_7 допустимим доказом, оскільки від сторони захисту не було жодних заперечень після його складання, метою даного доказу є показання підозрюваного на місці, де вчинений злочин та з допомогою яких предметів вчинявся злочин.

Також суд першої інстанції дав належну правову оцінку показам свідка ОСОБА_12 , а доводи захисту щодо можливої причетності свідка до скоєного злочину та необхідності зробити висновок про дачу свідком завідомо неправдивих показів виходить за межі розгляду даного кримінального провадження.

Сторона захисту також вказувала на невірне визначення часу коли померла ОСОБА_11 , роблячи акцент на зазначеному експертом, що від завданого удару ОСОБА_11 померла на місці, проте не взято до уваги висновки, що смерть ОСОБА_11 настала не одразу, а через деякий час.

Не призначення експертизи щодо віднайдення слідів рук на дерев`яному макогоні жодним чином не спростовує пояснення ОСОБА_7 на слідстві, що ОСОБА_11 в ході сварки нанесла ним кілька ударів по тулубу ОСОБА_7 , також клопотання про призначення експертизи також не заявляла сторона захисту.

Також судом першої інстанції викладено обґрунтовану позицію щодо того, що не було допущено порушень при відкритті доказів, а також не було порушено право на захист обвинуваченого при призначенні захисників і з наведеними доводами апеляційний суд погоджується і не вбачає підстав для переоцінки доказів та зробленим висновкам щодо їх обґрунтування.

Судом детально також було перевірено чи застосовувалось психологічне чи фізичне насильство до ОСОБА_7 зі сторони працівників поліції та не знайшли цьому підтвердження, з чим погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції також у відповідності до вимог ст. 65 КК України призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у мінімальному розмірі за ч. 1 ст. 115 КК України, належно обґрунтувавши доводи у вироку.

Під час апеляційного розгляду надано ряд довідок, що у ОСОБА_7 виявлено ряд захворювань, у зв`язку з чим він перебуває час від часу на лікуванні, стан його здоров`я не покращився, також врахована поведінка потерпілої, що спонукало обвинуваченого до вчинення злочину, а тому не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання про що просив прокурор в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора, потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.03.2019р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4