Справа № 344/1327/20
Провадження № 11-сс/4808/35/20
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.01.2020 року про обрання щодоОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжній захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий умисний злочин, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про ймовірність вчинення ним іншого злочину, а тому обраний слідчим суддею вид запобіжного заходу, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам, викладених у клопотанні слідчого. Окрім цього, посилається на те, що досудове слідство на даний час не завершено, не встановлено можливих співучасників вчинення злочину, що не виключає можливості підозрюваному впливати на свідків і потерпілих з метою схилення їх до дачі показань на його користь. Апелянт також вважає, що оскільки ОСОБА_6 знайомий із особою, якій збув психотропні речовини, то існує ризик впливу на нього з метою зміни показань.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що існування ризиків на свідків в судовому засіданні не доведено, як й не доведено ризик ймовірного вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, подія за участю підозрюваного мала місце 02.06.2019 року та до теперішнього часу останній перебуває в межах області, частково визнає вину та має намір співпрацювати з органами досудового розслідування, а тому слідчий суддя дійшов висновку про обрання запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби з покладенням відповідних обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати як безпідставну, задовольнити слідчому клопотання щодо обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- підозрюваний та його захисник не підтримали доводи апеляційної скарги, просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу слідчого судді належить залишити без змін з наступних підстав.

Органом досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні 02.06.2019 року та, у невстановлений слідством час, злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовим, та у незаконному придбанні зберіганні з метою збуту, вчиненим повторно, психотропних речовин,

27.01.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.01.2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.п. 8-18).

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що він висловив свою незгоду в частині обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби.

Проте, на думку колегії суддів вказаний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 є обґрунтованим та співрозмірним наявним по справі ризикам, яким можна запобігти шляхом обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжним заходом аніж тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю висунутого обвинувачення чи підозри.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у даному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів зазначених вимог слідчий суддя дотримався.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого суддів про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що не оспорюється апелянтом.

Також, на думку колегії суддів, при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя правильно встановив, що органами досудового розслідування частково доведено наявність заявлених в клопотанні ризиків.

Так, колегія суддів погоджується з тим, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 є тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.
Проте, приймаючи рішення про відмову у застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано послався на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на положення ст. 183 КПК України, відповідно до якого тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
При цьому слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні органу досудового розслідування не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину, як зазначив слідчий суддя, не можуть служити виключними підставами для ув`язнення підозрюваного.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що орган досудового розслідування не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На думку колегії судді, слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби з покладенням відповідних обов`язків.

Так, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_6 за першим викликом прибувати до органу досудового розслідування, прокурора, суду та роз`яснив наслідки невиконання обов`язків, зокрема те, що до підозрюваного може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.
Окрім цього, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно звернув увагу органу досудового розслідування на той факт, що подія кримінального правопорушення мала місце 02.06.2019 року та з цього часу ОСОБА_6 перебував в межах Івано-Франківській області (а.п. 70).
Посилання апелянта на те, що досудове слідство на даний час не завершено, не встановлено можливих співучасників вчинення злочину, що не виключає можливості підозрюваному впливати на свідків і потерпілих з метою схилення їх до дачі показань на його користь, так само як й твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 знайомий із особою, якій збув психотропні речовини, а тому існує ризик впливу на нього з метою зміни показань, самі по собі не є підставою для застосування до підозрюваного такого забіжного заходу як тримання під вартою, за умови доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на відомості що характеризують ОСОБА_6 , а саме на те, що підозрюваний офіційно не працює та не одружений, як на підстави обрання щодо останнього запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Твердження прокурора про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного є безпідставним, оскільки слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, та на даний час проживає з матір`ю, що потребує догляду, який забезпечує саме підозрюваний.

Наведене вище підтверджено апелянтом й під час апеляційного розгляду довідкою Угорської сільської ради Івано-Франківської міськради №58 від 06.02.2020 року про те, що ОСОБА_6 дійсно проживає з матір`ю пенсійного віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, слідчий суддя, під час прийняття рішення про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з`ясував, окрім іншого, й місце проживання підозрюваного, взявши до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи як його репутацію, так й соціальні зв`язки.

Залишаючи рішення слідчого судді без змін, колегія суддів також враховує й стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , який має діагноз «Хронічний гепатит «С», що підтверджується наданими під час апеляційного розгляду довідками.

Доводи прокурора про те, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам, зокрема щодо можливості ОСОБА_6 переховуватися від органів розслідування та/або суду не знайшли свого підтвердження, оскільки, як вбачається з наданих суду матеріалів, підозрюваний ОСОБА_6 з`являвся за викликом як до суду першої інстанції, так й до суду апеляційної інстанції, що, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність наміру останнього переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, та є підтвердженням того, що ОСОБА_6 виконує покладені на нього обов`язків.

Окрім того, ОСОБА_6 надав докази поважності причини його запізнення до апеляційного суду в судове засідання 05.02.2020 року.

Так, 05.02.2020 року за №1330820-вх о 13-30 год. до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_6 з проханням долучити до матеріалів провадження довідку Укрпошти, якою підтверджується, що повідомлення про виклик до суду апеляційної інстанції адресат отримав 05.02.2020 року, тобто в час апеляційного розгляду, що є поважною причиною запізнення останнього судове засідання.

При апеляційному розгляді істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.01.2020 про обрання щодоОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4