У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2018 року, якою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,

-обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваної і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, за участю підозрюваної, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді відмінити у зв`язку зі спином строків давності за інкриміновані правопорушення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.03.2018 року задоволено клопотання слідчого про обратння ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваної і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, за участю підозрюваної, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеллянт з рішенням суду не погоджується та вважає його суперечливим діючому законодавству.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 08.05.2017 року вона затримана МВС РФ у м. Сургуті Тюменської області та 24.09.2018 року засуджена за ч.2 ст.228 КК РФ на строк 4 роки позбавлення волі. Наразі відбуває строк покарання у ФКУ ВК №5 ГУФСИН Росії. Початок строку 07.05.2018 року, кінець строку 07.05.2021 року.

Зазначає, що строки давності інкримінованих їй злочинів на території України сплинули та вважає, що рішення про застосування до неї при в`їзді на територію України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 22.02.2017, діючи умисно, з корисливих мотивів і з метою незаконного отримання кредиту в магазині «Мій комп`ютер», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 33, використала завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 .
В ході досудового розслідування встановлено, що в лютому місяці 2017 року (точна дата слідством не встановлена) ОСОБА_4 отримала від знайомого паспорт (який він знайшов), виданий на ім`я ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 , та достовірно знаючи що паспорт їй не належить, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, з корисливих мотивів і з метою незаконного отримання кредиту в магазині «Мій комп`ютер» безпідставно вклеїла свою фотокартку до паспорта ОСОБА_5
22.02.2017 (точна дата слідством не встановлена) ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Мій комп`ютер», діючи умисно, шляхом обману з корисливих мотивів і з метою придбання права на майно, а саме незаконного отримання кредиту на купівлю планшету, вартістю 4099,00 грн., надала працівнику банку «А-Банк» підроблений паспорт ОСОБА_5 з використанням анкетних даних останньої, але в подальшому з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
На початку березня 2017 року (точна дата слідством не встановлена) ОСОБА_4 , перебуваючи в районі площі Перемоги в м. Миколаєві, знайшла паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 та діючи за виниклим у неї умислом на підроблення офіційного документу, діючи повторно з метою його подальшого використання шляхом переклеювання у вказаному паспорті фотокарток ОСОБА_6 на власні підробила даний паспорт.
09.03.2017 близько 11:00 годині ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні ТОВ «Служба миттєвого кредитування», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 56-Б, діючи з умислом на використання завідомо підробленого документу, з метою видати себе за іншу особу, для отримання кредиту надала кредитному спеціалісту вказаної фінансової установи ОСОБА_7 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , в якому були вклеєні її ( ОСОБА_4 ) фотокартки, тобто використала підроблений офіційний документ.
Крім того, 09.03.2017 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні ТОВ «Служба миттєвого кредитування», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 56-Б, діючи повторно, шляхом обману надавши співробітнику фінансової установи заздалегідь підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та видавши себе за останню намагалася оформити споживчий кредит та отримати грошові кошти в сумі 2000 грн.
13.05.2017 та 28.02.2018 ОСОБА_4 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 рекомендованим листом направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчим подано клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді від 01.03.2018 р. ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після вивчення матеріалів клопотання слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину та доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зважаючи на вищевказані обставини, слідчий суддя вирішив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прийшов до висновку, що запобігти даним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу не можливо.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

В письмовому клопотанні прокурор просить розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Дослідивши надані матеріали та вивчивши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрювана ОСОБА_4 не була присутня 01.03.2018року в судовому засіданні. 10.02.2020 року вона отримала під підпис копію ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.03.2018 року, а тому не мала можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, оскільки відбуває покарання ФКУ ВК №5 в м. Челябінськ, РФ.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права особи на захист своїх законних прав та інтересів, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 395 КПК України, колегія суддів вважає пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин та вважає за належне поновити такий строк.

При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи, передбачені ст.ст. 176-178 КПК України, так і спеціальні положення, що регламентують підстави та порядок застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою (ст. 183 КПК України).

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ Інгульського ВП поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000817 від 22.02.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,

Зауважено, що 28.04.2017, 13.05.2017, 28.02.2018 року на адресу реєстрації ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , як її місце проживання, слідчим СВ Центрального ВП ГУНП, рекомендованим листом направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених вище.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй злочинів.

Така обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , яка пояснила, що у 2017 році в неї викрали сумку, в якій знаходився її паспорт; висновком судово-технічної експертизи № 138 від 19.04.2017; протоколом впізнання за фотознімками; показаннями свідка ОСОБА_7 - працівника ТОВ «Служба миттєвого кредитування»; висновком судово-технічної експертизи № 208 від 18.04.2017; копією паспорту на ім`я ОСОБА_6 ; письмовими поясненнями ОСОБА_4 ..

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, після вчинення злочину покинула місце проживання, була оголошена у міжнародний розшук.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий 25.05.2017 року зупинив досудове розслідування та оголосив ОСОБА_4 у розшук.

Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_4 08.04.2017 року перетнула державний кордон України.

Заступник начальника ДКР України своїм листом від 12.07.2017 року повідомив, що ОСОБА_10 на території Російської Федерації притягується до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.30 п. «г», ч.4 ст. 228.1 КК РФ.

Згідно повідомлення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Миколаївській області, 02.02.2018 року ОСОБА_4 , яка розшукується за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 КК України, оголошена в міжнародний розшук і на неї в Генеральному Секретаріаті Інтерполу виставлена «синя картка».

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, надані слідчим докази обставин, які містяться в матеріалах подання і кримінального провадження, та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що у даний час існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризику, зазначеному в п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.
Доводи апелянта відносно того, що строки давності інкримінованих їй злочинів на території України сплинули - не є слушними, оскільки питання застосування закінчення строку давності розглядається згідно глави 24 параграфу 2 КПК України, а не при обранні запобіжного заходу.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Апелянтом не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали слідчого судді.
З огляду на наведене апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2018 року.
Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2018 року відносно ОСОБА_4 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: