ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/998/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 645/2188/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000779 від 16.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 днів до 14 червня 2020 року, включно.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на відсутність ризиків переховування та незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного, оскільки він добровільно прийшов до відділу поліції та повідомив про вчинення злочину, не переховувався та фактично співпрацював зі слідством. Також зазначив про неврахування судом соціальних зв`язків підозрюваного, а саме того, що він є має сім`ю, виховує малолітню дитину та допомагає батькам. Його матір перенесла інсульт та є інвалідом. Вважає, що судом необґрунтовано не визначено в даному випадку застави, яка була б достатньою для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
З урахуванням норм ст.ст. 401, 422 КПК України, думки апелянта, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 рок за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000779 від 16.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
В межах вказаного кримінального провадження 17.04.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
17.04.2020 року слідчий поліції ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Слідчий просила обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи повідомленою ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а також тяжкістю кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначила, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років і який підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Він одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. 08.04.2020 року СВ Київським ВПГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч.3 ст.185 КК України і 13.04.2020 року Київським районним судом м. Харкова обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком до 08.06.2020 року. У зв`язку з вищевикладеним, слідчий вважала, що ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих або вчинити новий злочин, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено. Відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 днів, з до 14 червня 2020 року.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки вона підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду і вважав встановленими ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою. Крім того, колегія судді враховує, що 08.04.2020 року СВ Київським ВПГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч.3 ст.185 КК України і 13.04.2020 року Київським районним судом м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, строком до 08.06.2020 року. Вказане свідчить, що підозрюваний під час обрання запобіжного заходу не зробив для себе висновків та знов вчинив злочин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, яке інкримінується підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який скоєний ним повторно, з проникненням у сховище та застосуванням насильства, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що не виключає можливість підозрюваним вчинити інший злочин проти власності, враховуючи схильність його до злочинів проти власності.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу відсутності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 171 КПК України спростовуються матеріалами справи і тим фактом, що під час обрання запобіжного заходу по іншому кримінальному провадженню, підозрюваний на шлях виправлення не став, а скоїв інший злочин.
Твердження в апеляційній скарзі адвоката щодо наявності у підозрюваного родини, малолітньої дитина та матері-інваліда, як показника міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій.
Доводи апеляційної скарги щодо співпрацювання підозрюваного зі слідством не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою .
Доводи апеляційної скарги стосовно невизначення слідчим суддею застави відносно підозрюваного, колегія суддів не приймає, оскільки нормами чинного КПК України чітко передбачені підстави для її визначення. Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави, оскільки в даному випадку злочин вчинений із застосуванням насильства. Тобто, у вказаній нормі йдеться про випадки вчинення насильницьких злочинів, пов`язаних з посяганням на життя або здоров`я людини, які є найвищою соціальною цінністю відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 171 КПК України та можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на потерпілих та свідків, які до цього часу не допитані або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді