Справа № 738/471/20
№ провадження 1-в/738/77/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4
представника установи

виконання покарань - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
засудженого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він засуджений вироком апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2009 року за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 30 січня 2009 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2009 року по 07 червня 2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 31 серпня 2010 року та по даний час відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)», відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, за увесь час відбування покарання мав лише одне стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку, порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускає, розпорядок дня виконує, з 11 червня 2014 року по 31 березня 2017 року був працевлаштований робітником дільниці з виготовлення сувенірів, був звільнений із займаної роботи у зв`язку із скороченням виробництва, з 18 жовтня 2018 року та по даний час працює на посаді робітника швейної дільниці, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення, залучений до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, бере участь у заходах культурно-масового характеру, має на утриманні неповнолітню доньку, вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_2 підтримав заявлене клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, зазначив, що відбуваючи покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» з 2014 року по березень місяць 2020 року був працевлаштований на виробництві підприємства установи, до роботи відносився добросовісно, завжди виконував роботу якісно, у зв`язку з чим мав нижчі показники роботи, ніж у інших засуджених, вважає, що підставою не укладення з ним договору цивільно-правового характеру є скорочення виробництва, а не низькі показники його роботи, на даний час залучається до роботи з благоустрою установи, до роботи відноситься добросовісно, всі поставлені перед ним завдання виконує, а тому вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного та пояснила, що сумлінне ставлення до праці це не тільки виконання певного обсягу роботи засудженим, але і насамперед якість виконаної роботи, адміністрацією установи виконання покарання не доведено факт посереднього відношення її підзахисного до роботи, оскільки матеріалами справи підтверджено, що з останнім неодноразово укладались договори цивільно-правового характеру, згідно з якими він був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи, що свідчить про те, що у разі наявності будь-яких зауважень до засудженого з приводу виконання ним норм виробітку та якості виконаної ним роботи, з ним не укладались би договори, а тому вважає, що ОСОБА_2 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_2 за час відбування покарання допустив порушення режиму утримання, за що в 2014 році отримав стягнення, заохочувався лише в 2015 році, з березня 2020 року не працює, а тому вважає, що останній своє поведінкою та ставлення до праці не довів своє виправлення.
В судовому засіданні представник установи виконання покарань, посилаючись на те, що комісією установи виконання покарань ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні вказаної пільги, просив в задоволенні клопотання відмовити.
Представник спостережної комісії, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, думку прокурора, представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали клопотання та вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 засуджений вироком апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2009 року, який ухвалою Верховного Суду України від 08 червня 2010 року залишений без змін, за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислюється з 30 січня 2009 року.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2009 року набрав законної сили 08 червня 2010 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року засудженому ОСОБА_2 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 30 січня 2009 року по 07 червня 2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 3/4 частини призначеного судом покарання.
З характеристики засудженого, наданої 23 березня 2020 року, та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 30 січня 2009 року.
За час перебування в Харківському та Київському СІЗО засуджений ОСОБА_2 порушень вимог встановленого режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень не мав.
З 31 серпня 2010 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в Менській ВК (№91). За час відбування покарання у виправній колонії за порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме за паління у невстановленому місці, отримав дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, після чого порушень порядку відбування покарання не допускає, розпорядку дня дотримується, на оперативно-профілактичних обліках не перебуває, на підставі наказу №57 від 11 червня 2014 року був працевлаштований робітником дільниці з виготовлення сувенірів виробничих майстерень установи, до своїх обов`язків відносився добросовісно, поставлені перед ним завдання майстра виконував вчасно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав заохочення, на підставі наказу №1/ЗС від 31 березня 2017 року був звільнений із займаної посади у зв`язку зі скороченням даного виробництва, на підставі договорів цивільно-правового характеруз 01 листопада 2018 року був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи, проте, враховуючи акти виконаних робіт, що є обов`язковими додатками до договорів цивільно-правового характеру, відповідно до яких об`єм наданих ним послуг був на дуже низькому рівні, 01 березня 2020 року договір цивільно-правового характеру з ним не укладався, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до виконання робіт ставиться посередньо, з представниками ввічливий та чемний, не конфліктний, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує, на зроблені зауваження реагує належним чином, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку реалізовує в повному обсязі.
В судому засіданні представник установи виконання покарань зазначив, що на даний час засуджений залучений до робіт з благоустрою установи, зауважень з приводу виконаної роботи не має, всі поставлені перед ним завдання виконує своєчасно та добросовісно.
Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 , в судовому засіданні встановлено, що під час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91) засуджений постійно залучається до праці як на добровільних засадах, так і на підставі цивільно-правового договору, до своїх обов`язків ставиться добросовісно, надані доручення виконує якісно, останній за період відбування покарання має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, на даний час не має жодного стягнення, оскільки стягнення накладене на засудженого 29 січня 2014 року, за незначне порушення, погашене в установленому законом порядку, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, що свідчить про стабільну позитивну поведінку засудженого.

Рішеннями комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол 26 від 28 грудня 2018 року та протокол №5 від 18 березня 2020 року) засудженому ОСОБА_2 двічі відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення (а.о.с.74, 95), однак, приймаючи вказані рішення, установа виконання належним чином не мотивувала їх.
Згідно з постановою спостережної комісії Менської районної державної адміністрації №29 (протокол №9 від 03 квітня 2020 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що засуджений ОСОБА_2 відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак суд приходить до висновку про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 2 (два) роки 5 ( п`ять) місяців 9 (дев`ять) днів позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 16 квітня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1