Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________03.02.2020
Справа № 490/2271/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2020 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Райдолина, Веселинівського району, Миколаївської області, українця, неодруженого, офіційно не працюючого, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України,-
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на тяжкість злочинів у скоєнні яких обвинувачуються та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме:
-переховуватися від суду, адже ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;
-незаконно впливати на свідків та потерпілих, є те, що останні прямо вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а тому враховуючи те, що місця скоєння ним правопорушень знаходячись у безпосередній близькості та поряд із місцями проживання потерпілих, йому може бути відомо адреса домашнього проживання потерпілих, він, перебуваючи на волі може вживати заходи впливу на вказаних потерпілих шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь;
- продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень, адже ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів за аналогічною кваліфікацією злочинних дій, а отже слід вважати, що обвинувачений схильний до скоєння саме таких злочинів.
Захисник ОСОБА_5 залишив вирішення клопотання прокурора на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання.
Потерпілі просили суд клопотання задовольнити.
Суд, вислухавши думку сторін приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що судове провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 17 грудня 2019 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 , не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, приходить до висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із застосуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України - без визначення застави.
За такого, суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 01 квітня 2020 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд,-
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України - продовжити до 01 квітня 2020 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1