УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_3 яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального повадження №0000085 від 24.07.2019, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» (МФО305299, , адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ Управління СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000085 від 24.07.2019 за підозрою громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 311 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 311 КК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Так у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою отримання прибутку від вчинення тяжкого злочину у сфері незаконного обігу прекурсорів, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , направлену на придбання на території Республіки Польща псевдоефедриновмістих пігулок, з метою їх подальшого переміщення до України з приховуванням від митного контролю для використання у виготовленні психотропної речовини метамфетаміну. При цьому, відповідно до вказаної злочинної домовленості, ОСОБА_8 здійснював замовлення ОСОБА_7 вказаних пігулок, та після їх отримання, виготовляв психотропну речовину метамфетамін, якою частково розраховувався за надані пігулки.

Так, на виконання злочинної домовленості, у період часу до 05.10.2019 ОСОБА_8 замовив у ОСОБА_7 партію псевдоефедриновмісних пігулок, достовірно знаючи, що останній залучив до їх придбання громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які доставляють їх з Польщі до України з приховуванням від митного контролю.

У ході огляду митного поста та обшуку автомобіля марки «Volkswagen», модель «Passat В5», державний номерний знак НОМЕР_2 , та пасажирів, що ним слідували, виявлено та вилучено зазначені вище псевдоефедриновмісні пігулки «Cirrus» загальною кількістю 1105 шт.

У ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого вилучено банківську картку АТ КБ «Приватбанку» із номером НОМЕР_1 . У ході огляду апаратів мобільного зв`язку, що були вилучені у фігурантів даного кримінального провадження, встановлено, що на вказану банківську картку (рахунок), яка перебувала у користуванні ОСОБА_6 , надходили грошові кошти за збуті нею псевдоефедриновмісні пігулки.

На даний час ОСОБА_6 , серед іншого, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, за вчинення якого передбачено в тому числі конфіскацію майна.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання і у виді конфіскації майна, а також те, що картковий рахунок АТ КБ «Приватбанку» із номером НОМЕР_1 використовувався нею для вчинення розрахункових операцій за поставлені псевдоефедриновмісні пігулки виникла необхідність накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на даному картковому рахунку.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Управління СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000085 від 24.07.2019 за підозрою громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 311 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 311 КК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого вилучено банківську картку АТ КБ «Приватбанку» із номером НОМЕР_1 , яку в подальшому визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ.

Керуючись положеннями ч. 2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути дане клопотання без повідомлення інших осіб з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на майно, про яке йдеться у клопотанні, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майнау, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.
Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» (МФО305299, , адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Зупинити видаткові операції з грошовими коштами, по картковому рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» (МФО305299, , адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Зобов`язати службових осіб АТ КБ «Приватбанк» (МФО305299, , адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 надати старшому слідчому в особливо важливих справах СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_3 довідку про залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» (МФО305299, , адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1