Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/286/2019 Справа №641/8541/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року Комінтернівського районного суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0003344 від 01.09.2018 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 121 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України щодо ОСОБА_6 . Стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 26 грудня 2019 року.

У судове засідання з`явились прокурор, захисник адвокат ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 доставлено конвоєм.

У судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_3 звернулась до суду з письмовими клопотаннями про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 посилалась на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, та існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи дане клопотання тим, що у сторони обвинувачення відсутні підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 його матері похилого віку, ОСОБА_7 , а також тим, що обвинувачений потребує постійного лікування, оскільки у червні 2018 року він переніс операцію на легенях та перебуває на обліку у лікаря терапевта, та страждає хронічним психічним захворюванням у формі дисоціальтного розладу особистості та синдрому залежності.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та підтримав клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та підтримав клопотання захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків і потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наявність ризиків переховування ОСОБА_6 від суду, можливість чинення тиску на потерпілу сторону і свідків з метою уникнення відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Жодних відомостей, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.

Таким чином, суд виходить із того, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи клопотання захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд зазначає наступне.

Доводи, які наведені у клопотанні про зміну запобіжного заходу неодноразово були предметом розгляду судом, їм надана відповідна оцінка та вони визнані такими, що не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

А саме: наявність у ОСОБА_6 матері, ОСОБА_7 яка знаходиться на обліку у лікаря терапевта, не є підставою для зміни запобіжного заходу. Крім того суду не надано доказів, що вона є особою похилого віку, потребує стороннього догляду, знаходиться на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 і що ОСОБА_6 здатний її утримувати. Натомість, як вже неодноразово зазначалось судом, мати була змушена контролювати поведінку обвинуваченого, оскільки останній зловживав спиртними напоями та саме він потребував її допомоги та уваги, а не навпаки.

Щодо наявності у обвинуваченого певних захворювань та перенесення операції на легенях у 2018 році, суд зазначає, що вказані захворювання, в тому числі і психічні, не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки суду не надано жодного доказу про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_6 у місцях попереднього ув`язнення за станом здоров`я.

Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, суд не вбачає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 його обов`язків, дотримання останнім належної поведінки, імовірної можливість чинення тиску на потерпілу сторону і свідків та прибуття до суду за першою вимогою.

Виходячи з викладеного у задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 314, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний на досудовому розслідуванні, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 лютого 2020 року.

У задоволенні клопотання захисників адвоката ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1