справа № 489/5015/19
кримінальне провадження
№1-кс/489/2202/19
УХВАЛА
Іменем України

13 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:
скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу на бездіяльність прокурора

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей з його заяви про вчинення злочинів слідчим Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, а надіслав його заяву до ТУ ДБР у м. Миколаєві, слідчий якого також не виконав положення частини першої статті 214 КПК України.
Внаслідок вказаного скаржник вважає, що вказані дії обмежили конституційні права громадянина України на захист своїх інтересів найбільш ефективними засобами правового захисту та просить реально надати доступ до правосуддя, а саме зобов`язати прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які містяться в його заяві.
Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та надані суду матеріали, суд дійшов наступного.
Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні, зокрема, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до частини першої статті 214 КПК України прокурор, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень статей 214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 №69, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, скаржник звернувся із заявою за вих. № 9/Б-36 від 02.09.2019 до начальника Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2, в якій зазначив, що слідчий Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем, не внесла до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0002300 від 05.06.2018 відомості про злочини, не здійснила необхідні слідчі (розшукові) дії, не повідомила правопорушника про підозру та не склала обвинувальний акт, не передала його прокурору для затвердження, а 05.06.2019 склала і видала завідомо неправдивий, підроблений офіційний документ постанову про закриття кримінального провадження.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаним повідомленням, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочину, які заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину, а саме: складення і видання завідомо неправдивого, підробленого офіційний документ постанови про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0002300 від 05.06.2018.
Фактично заявник не погоджується з винесеною постановою про закриття кримінального провадження, проте він не позбавлений можливості оскарження в передбаченому кримінально-процесуальному порядку зазначеної постанови слідчого.
Відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (заява № 70767/01) від 06.09.2005 право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21.09.1999, заява N 37437/97).
Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
У справі Європейського суду з прав людини Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.
Також слід зазначити, що невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із заяви за вих. № 9/Б-36 від 02.09.2019 також було оскаржено скаржником ОСОБА_3 до Заводського районного суду міста Миколаєва, а саме бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, у задоволення якої відмовлено.
Враховуючи вищевикладене, невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення особою, вказаною у заяві про кримінальне правопорушення, не відповідає вимогам діючого законодавства, внаслідок чого слідчий суддя вважає скаргу безпідставною і не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України оголошений учасникам судового провадження 18.12.2019 о 13 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1