Справа №487/9035/19
Провадження №1-кс/487/9438/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000994 від 11.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
12.12.2019 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході 11.12.2019 під проведення огляду місця події, за адресою: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 3, а саме: 5 (п`ять) пакетів з зіп застібкою з невідомими речовинами; мобільний телефон марки «iPhone», моделі «XR», IMEI НОМЕР_1 ; грошові кошти у сумі 237 грн, купюрами номіналом 1 (одна) 200 грн (серія УГ № 7407185), 1 (одна) 20 грн (серія СЕ № 5279141), 1 (одна) 10 грн (серія ХЖ № 5957563), 1 (одна) 5 грн (серія УД № 5933167), 1 (одна) 2 грн (серія ТЕ № 1450169).

Підставою для внесення клопотання стало те, що накладення арешту на зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу та має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000994 від 11.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється військовою прокуратурою Миколаївського гарнізону Південного регіону України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні, попередньо встановлено, що на даний час старший лейтенант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого офіцера штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. ст. 24, 68 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

В той же час, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на вищевказаній посаді, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Окрім того, згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів віднесені органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у ЗС України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть безпосередню участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів, у зв`язку із чим, старший лейтенант ОСОБА_5 , є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України старший лейтенант ОСОБА_5 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 237 КПК України, в ході проведення першочергових слідчих (розшукових) дій 11.12.2019 проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , за письмовим дозволом ОСОБА_5 , який добровільно видав речі, що були при ньому, виявлено та вилучено такі предмети, як: 1) 5 (п`ять) пакетів з зіп застібкою з невідомими речовинами, що поміщені та запечатані у спеціальний сейф пакет № 0035301; 2) мобільний телефон марки «iPhone», моделі «XR», IMEI НОМЕР_1 , що поміщений та запечатаний у спеціальний сейф пакет № 0035306; 3) грошові кошти у сумі 237 грн, купюрами номіналом 200 грн. (серія УГ № 7407185), 20 грн (серія СЕ № 5279141), 10 грн (серія ХЖ № 5957563), 5 грн (серія УД № 5933167), 2 грн (серія ТЕ № 1450169), що поміщені та запечатані у спеціальний сейф пакет № 0035305.

Постановою слідчого від 13.12.2019 р. зазначені вище предмети були визнані речовими доказами.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що майно, щодо якого ініційоване клопотання, має значення речових доказів, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000994 від 11.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на предмети, документи та речі виявленні та вилучені 11.12.2019 під час проведення огляду місця події, за адресою: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 3, а саме: 5 (п`ять) пакетів з зіп застібкою з невідомими речовинами; мобільний телефон марки «iPhone», моделі «XR», IMEI НОМЕР_1 ; грошові кошти у сумі 237 грн, купюрами номіналом 1 (одна) 200 грн (серія УГ № 7407185), 1 (одна) 20 грн (серія СЕ № 5279141), 1 (одна) 10 грн (серія ХЖ № 5957563), 1 (одна) 5 грн (серія УД № 5933167), 1 (одна) 2 грн (серія ТЕ № 1450169) .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1