Справа № 362/7213/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3476/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001902 від 18.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 за ч.2 ст.187 КК України.

28 жовтня 2019 року під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, враховуючи тяжкість висунутого обвинувачення та те, що такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, як можливість ухилення від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, продовження злочинної діяльності не відпали та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 клопотання прокурора задоволено частково, продовжений ОСОБА_7 та ОСОБА_11 строк тримання під вартою до 26 грудня 2019 включно з визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 480250 грн.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду не було достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою після спливу 12-ти місяців його перебування під вартою, оскільки доказів, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у справі не має. Зокрема, ОСОБА_7 ніколи не переховувався від органів досудового розслідування, не знищував, не ховав, не спотворював будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливав на інших учасників справи, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності. Вважає, що судом не в повній мірі враховано вимоги ст. 178 КПК України, оскільки ОСОБА_7 має місце проживання, сталі соціальні зв`язки, є соціально благополучною людиною, має гарну репутацію серед близьких та знайомих, позитивно характеризується за місцем проживання. Захисник зазначає, що визначений розмір застави є занадто суворим і завідомо непомірним для ОСОБА_7 та членів його сім`ї, судом не мотивовано рішення про застосування застави у розмірі більшому, ніж 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та не враховано вимоги ч.4 ст.182 КПК України. Крім того, вважає, що рішення суду щодо неможливості застосувати до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу є хибним і застосування домашнього арешту повністю забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Також захисником вказується на допущення судом істотних порушень кримінального процесуального законодавства при винесенні ухвали про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту від 14.12.2018 року, оскільки клопотання прокурора не відповідало вимогам ст.184 КПК України, на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 перебував під вартою, а тому запобіжний захід слід було продовжувати, а не обирати, крім того, під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу судом було порушено його право на захист, та право обвинуваченого ОСОБА_9 скористатися послугами перекладача та висловити свою думку з приводу клопотання прокурора, що стосувалося обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати, обвинувачення ОСОБА_7 пред`явлено у вчиненні тяжкого злочину, він є раніше судимою особою, зареєстрований проживаючим у іншій області, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, так як ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі дані залишилися поза увагою суду, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, наявність обвинувачення у вчиненні тяжкого корисливого злочину,поєднаного із застосуванням насильства щодо потерпілого, визначення альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є виправданим, оскільки на даній стадії судового розгляду такий розмір застави, у разі її сплати, здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про істотні порушення при винесенні ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року не можуть бути предметом розгляду, оскільки виходять за межі повноважень суду при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду від 28 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу.

Судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, як просить захисник в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним подальше перебування обвинуваченого під вартою та продовжив раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: