Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/452/16-к
Провадження № 1-кп/935/52/20
У Х В А Л А
02 червня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань №8», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, так як строк дії ухвали про тримання під вартою спливає 04.06.2020, яке обґрунтовано тим, що ризики, які були підставою обрання вказаного запобіжного заходу не зменшилися, судовий розгляд в межах кримінального провадження не завершено, ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, систематично не з`являвся з 2018 року на виклики суду, перебуваючи на волі буде переховуватися від суду, у кримінальному провадженні не допитано потерпілого та свідків, а тому є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Разом з тим, захисником ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти клопотання прокурора, захисником заявлено клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: особистого зобов`язання чи домашній арешт у певний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Зокрема, захисник вважає, що безапеляційне посилання прокурора на вчинення ОСОБА_5 злочину є порушенням принципу презумпції невинуватості, обвинувачений не був повідомлений про час та місце розгляду справи за окремими датами, а щодо тих, про які йому було достеменно відомо з поважних причин не міг з`явитися до суду, про що повідомляв. ОСОБА_5 протягом 2018-2019 років вісім разів проходив лікування з діагнозами ГРВІ, гострий бронхіт, а також здійснював догляд за хворою донькою. Захисник стверджує, що прокурором не доведено наявність ризику впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого, адже свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 близькі друзі потерпілого, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 родичі обвинуваченого, а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час досудового розслідування не надали інформації щодо обставин діяння. Натомість, ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Києві, де проживає разом з дружиною та малолітньою донькою в батьківській квартирі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має стійкі соціальні зв`язки, здійснює догляд за хворою матір`ю, доглядає за малолітньою донькою, час від часу виконує роботи будівельника за договорами підряду. Більше того, захисник звертає увагу не необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу підтримав, пояснив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обвинувачений може ухилятися від суду та впливати на свідків.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав клопотання прокурора обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, підтримав подане захисником клопотання щодо обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та клопотання захисника слід задовольнити частково з огляду на таке.

Під час вирішення вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

Судом враховується, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином у контексті положень ст. 12 КК України.

Обвинувачений тривалий час умисно ухилявся від явки до суду, будучи обізнаним про перебування на розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням.

У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому загрожує покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, що є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування або повторного вчинення злочинів

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011, зокрема в пункті 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Не знайшли свого підтвердження твердження про повідомлення обвинуваченим причин своєї неявки суду, адже у матеріалах справи відсутні будь-які заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про неможливість прибути до суду з наданням належних підтверджуючих документів, що не заперечується й самим обвинуваченим.

Разом з тим, ОСОБА_5 не засуджений, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання.

Суд вважає обґрунтованими доводи захисника щодо соціальних зв`язків обвинуваченого, потерпілого та свідків між собою, що виключає наразі можливість впливу обвинуваченого на свідків.

Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде суперечити п. п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є обґрунтованим.

Суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого проживання у період часу з 20 години до 08 годину, а також на обвинуваченого ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, а саме: місто Київ, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками. Саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом. У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Керуючись ст. 176-178,183, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Задовольнити частково клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Задовольнити частково клопотання захисника про обрання запобіжного заходу.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20:00 години по 08:00 годину.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

не покидати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно звільнити з під-варти.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити по 31 липня 2020 року включно.

Виконання ухвали покласти на Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1