Справа № 751/5813/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/277/20
Категорія - ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2019 року за № 0003306 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новокубанськ Російської Федерації, українки, громадянки України, не працюючої, незаміжньої, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживала до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 11.04.1997 Калинінським районним судом м. Донецьк, Донецької області, за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі, звільнена умовно-достроково 26.08.1998;

- 31.05.2002 Калинінським районним судом м. Горлівка, Донецької області за ч. 1 ст. 115 КК України 2001 р. до 10 років позбавлення волі, звільнена 28.10.2011 після відбуття повного строку покарання;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2020 ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту взяття її під варту, тобто з 05 червня 2019 року з 06 годин 00 хвилин з часу фактичного затримання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КНП «Чернігівська міська лікарня № 3» задоволено.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 4855 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 32 копійки, витрачених закладом охорони здоров`я КНП «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради на лікування потерпілого ОСОБА_9 від кримінального правопорушення в дохід міського бюджету м. Чернігова.

Стягнуто з ОСОБА_8 на корить держави витрати за проведення судових експертиз: - 1389,93 грн. за проведення біологічної експертизи; - 1256,08 грн. за проведення трасологічної експертизи; - 1352,62 грн. за проведення біологічної експертизи; - 1256,08 грн. за проведення трасологічної експертизи, а всього на суму 5254,71 грн.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2019 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла з мотивів особистих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, умисно нанесла один удар лезом ножа в область живота ОСОБА_9 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням лівої долі печінки, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею важкого ступеню, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні ОСОБА_9 умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити шляхом призначення їй більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вважає вирок суду незаконним, так як призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. На думку захисника, судом було безпідставно визнано обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину, адже стороною обвинувачення не доведено факту судимості за ч.1 ст. 115 КК України за вироком Калинівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31.05.2002 року, так як його не було надано, як доказ вчинення такого злочину. Звертає увагу, що обвинувачена розкаялася у скоєнні злочину та шкодує, не бажала тяжких наслідків для потерпілого та просила у нього вибачення, сама викликала швидку медичну допомогу та надала першу медичну допомогу, нікуди з місця скоєння злочину не зникала, хвилювалася за стан здоров`я потерпілого, вела законослухняний спосіб життя, до адміністративної відповідальності не притягувалася, по можливості працювала, але без оформлення трудових відносин із роботодавцями, на сьогодні у неї незадовільний стан здоров`я, потерпілий ОСОБА_9 не має жодних претензій до обвинуваченої та просив обрати їй менш суворе покарання, не пов`язане із позбавленням волі, проте ці обставини судом не були враховані, що призвело на думку апелянта, до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та наполягав на законності і обґрунтованості вироку суду, позицію обвинуваченої та її захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст.ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини, які викладені в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання звертається увага суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, як це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що злочин є тяжким (форма вини умисел, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру закінчений злочин, тяжкість наслідків), дані про особу обвинуваченої, її вік, сімейний та матеріальний стан, те, що раніше була судима, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а також надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, врахував обставини, що обтяжують покарання, зокрема, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, позицію потерпілого, який не наполягає на призначені суворого покарання та позицію прокурора щодо міри покарання, врахував характер та обставини, за яких ОСОБА_8 було вчинено кримінальне правопорушення, та обґрунтовано прийшов до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченої, є необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінально-караних діянь.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування кримінального закону, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання , рішення суду про встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати зазначені в обвинувальному акті обставини такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

З огляду на ці положення закону суд при призначенні покарання повинен враховувати не тільки санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, підстави та умови звільнення від покарання, в тому числі й тих положень, що передбачені ст. 69 КК України.

Тобто суд, при встановленні і визнанні декількох пом`якшуючих особі покарання обставин, повинен співставити їх кількісну та якісну характеристики, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність переходу до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тому колегія суддів приймає до уваги вказані норми закону і приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні відсутні підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Доводи сторони захисту про те, що судом було безпідставно визнано обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину, адже стороною обвинувачення не доведено факту судимості за ч.1 ст. 115 КК України за вироком Калинінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31.05.2002 року, так як його не було надано, як доказ вчинення такого злочину, не заслуговують на увагу.

З метою перевірки даних досудового розслідування, апеляційним судом було зроблено запит на ім`я начальника ДУ Чернігівська виправна колонія № 44, з відповіді на який вбачається , що ОСОБА_8 дійсно відбувала покарання в державній установі Чернігівська виправна колонія № 44 з 22.05.2003 року згідно вироку Калинінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 31.05.2002 року за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Початок строку покарання обчислено з 03 листопада 2001 року. 28 жовтня 2011 року звільнилась по відбуттю строку покарання (т.2 а.с.96).

Цей документ разом з довідкою про судимість ОСОБА_8 є достатнім доказом для висновку про те, що ОСОБА_8 була засуджена за ст. 115 ч.1 КК України і скоїла повторний злочин в період непогашеної судимості.

Обставини, які є достатніми для застосування положень ст. 75 КК України не встановлені. Як вірно дійшов висновку районний суд, і з ним цілком погоджується колегія суддів апеляційного суду, саме покарання з реальним його відбуттям у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. До того ж, про значну суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, крім тяжкості, свідчить також те, що правопорушення вчинено нею в період непогашеної судимості, окрім того, покарання призначене не у максимальному, передбаченому законом розмірі за даний злочин. Вказане свідчить, що ОСОБА_8 належних висновків не зробила, на шлях виправлення не стала.

Враховуючи вище перелічені обставини, з урахуванням принципів призначення покарання, а саме обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в даному випадку покарання є саме необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нию нових злочинів, а доводи в апеляційній скарзі про суворість покарання колегія суддів вважає безпідставними.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тому, з урахуванням усіх наведених вище обставин, призначене ОСОБА_10 покарання не можна вважати занадто суворим і зменшенню воно не підлягає.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, ст. 370 КПК України і вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну судового рішення у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4