У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0001333 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, українки, громадянки України, не одруженої, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , маючої зняту судимість -,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подано письмову заяву про закриття кримінального провадження, у звязку з відмовою від приватного обвинувачення.

Прокурор не заперечувала щодо закриття кримінального провадження.

Обвинувачена підтримала заяву потерпілої.

Потерпілій розяснені наслідки відмови від обвинувачення.

ОСОБА_4 підтримала свою заяву і просила закрити кримінальне провадження, оскільки примирилась з обвинуваченою.

При вирішенні клопотань суд виходить з наступного.

Згідно частини 4 статті 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 477 КПК України кримінальне провадження щодо правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 125 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення.

п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що потерпіла ОСОБА_4 відмовилася від обвинувачення, і дана відмова є добровільною, наслідки відмови від підтримання обвинувачення потерпілій зрозумілі, жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої вона не має; той факт, що дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення і обвинувачена не заперечує проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення, суд вважає, що можливо прийняти відмову ОСОБА_4 від обвинувачення, а кримінальне провадження слід закрити.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.
Керуючись ч. 4 ст. 26, ст. ст.371, 372, 477 КПК України суд,-

у х в а л и в:

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_4 від обвинувачення ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001333, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Після набрання ухвалою законної сили, речові докази:

медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 1612/562/1618/196, яка зберігається у ОСОБА_4 залишити останній;

сокиру, що упакова до сейф-пакету № 4523291 та передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1