Провадження № 11-кп/4820/180/20
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0006690 від 15.10.2018 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2019 року клопотання захисника ОСОБА_7 задоволено.

Запобіжний захід обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Хмельницького, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженому, не працюючому, раніше судимому,

змінено з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні залишати житло, а саме будинок АДРЕСА_2 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, строком по 14 лютого 2020 року включно.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-не відлучатися без дозволу суду з м. Хмельницького;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати за викликами до суду;

-утриматись від спілкування з особами, які є свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено з-під варти в

залі суду негайно.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання

обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою - відмовлено.

Задовольняючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, та відмовляючи у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд мотивував своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, обвинувачується у вчиненні ненасильницьких злочинів, хворіє на ряд тяжких, в тому числі невиліковних хвороб, потребує постійного лікування, за період утримання в слідчому ізоляторі стан його здоров`я значно погіршився, тому суд прийшов до переконання, що запобігти визначеним ст. 177 КПК України ризикам може запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання: будинок АДРЕСА_2 у нічний час з 22 год. по 6 год., та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить: скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт; постановити нову ухвалу, якою продовжити строк дії обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

При цьому вказує, що в ухвалі суду відсутні належні і достатні мотиви та підстави для прийняття рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Суд прийшов до помилкового висновку, що такий запобіжний захід як домашній арешт з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України буде достатнім для запобігання ризикам визначеним ст.177 КПК України та не врахував, що ОСОБА_8 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , а встановленні при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики на даний час не відпали.
Наявність в обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місця проживання, захворювання на ряд тяжких, в тому й числі невиліковних хвороб, потреба в постійному лікуванні, обвинувачення у вчиненні в ненасильницьких злочинів, жодним чином наявних ризиків не зменшує.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2 ст.181 КПК України).

Задовольняючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, та відмовляючи у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в складі організованої групи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, обвинувачується у вчиненні ненасильницьких злочинів, хворіє на ряд тяжких, в тому числі невиліковних хвороб, потребує постійного лікування, за період утримання в слідчому ізоляторі стан його здоров`я значно погіршився, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що запобігти визначеним ст. 177 КПК України ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання: будинок АДРЕСА_2 у нічний час з 22 год. по 6 год., та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_8 , обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому й числі тяжкість можливого покарання, стан здоров`я обвинуваченого, потребу у постійному лікування та правомірно прийняв рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції при зміні обвинуваченому запобіжного заходу не врахував, що ОСОБА_8 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.
На думку колегії суддів прокурор під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 не довів, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому непереконливими є твердження прокурора про те, що такий запобіжний захід як домашній арешт з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України не буде достатнім для запобігання ризикам визначеним ст.177 КПК України.
Не спростовують висновків суду посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що наявність в обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місця проживання, захворювання на ряд тяжких, в тому й числі невиліковних хвороб, потреба в постійному лікуванні, обвинувачення у вчиненні в ненасильницьких злочинів, жодним чином наявних ризиків не зменшує.
Зазначені прокурором в апеляційній скарзі обставини не свідчать про відсутність або зменшення ризиків, але дають підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, який зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для її скасування.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року про задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: