КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки «MERSEDESBENZ AMG GLE63S», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який було вилучено 10.12.2019, за адресою: м. Київ, вул. Л.Толстого, 14.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та можливості проведення відповідних експертних досліджень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить за наслідками апеляційного розгляду апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Як зазначає представник в своїй апеляційні скарзі, клопотання прокурора подане з порушенням п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Слідчим суддею порушено ч. 2 ст. 172 КПК України, згідно якої клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. В даному випадку майно, на яке накладено арешт, мало статус тимчасово вилученого майна, а отже, клопотання не могло бути розглянуте без виклику третьої особи, як іншого власника майна. Отже, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.

Також, як зазначає представник, слідчим суддею порушено п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, не врахував наслідки арешту майна для третьої особи ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді не відповідає п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, оскільки не містить порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Крім того, як зазначає апелянт, у постанові про визнання автомобіля речовим доказом, в мотивувальній частині зазначено, що «мотоцикл є предметом скоєння злочину», а у резолютивній частині постанови вказано, що визнано речовим доказом автомобіль марки MERSEDES BENZ AMG GLE 63S», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , що також не є автомобілем який вилучався, яким насправді є автомобіль марки MERSEDES-AMG а не MERSEDES BENZ. Таким чином, в ухвалі слідчого судді також не вірно зазначено марку арештованого транспортного засобу, чим фактично накладено арешт на автомобіль, який не є тимчасово вилученим автомобілем.
В судове засідання власник майна та його представник не з`явилися, подавши письмове клопотання про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012057 від 11 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 грудня 2019 року приблизно о 08 год. 14 хв. до ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт інспектора роти №7 батальйону №1 полк №1 із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції про те, що під час патрулювання міста було перевірено по базі «Інтерпол» автомобіль марки «MERSEDES BENZ AMG GLE 63S» д.н.з. НОМЕР_1 та виявилось, що даний транспортний засіб перебуває в активному розшуку у Чеській Республіці.
Під час огляду автомобіля марки «MERSEDES BENZ AMG GLE 63 S», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 10.12.2019 року за адресою: м, Київ, вул. Л. Толстого, 14, було вилучено автомобіль марки «MERSEDES BENZ AMG GLE 63S», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з метою подальшого його збереження та не допущення його знищення, проведення необхідних судових експертиз, зокрема авто-трасологічної експертизи, так як вона має суттєве значення у кримінальному провадженні, а також для прийняття рішення щодо передачі вказаного транспортного засобу в орган, який його розшукує.
11 грудня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «MERSEDES BENZ AMG GLE 63S», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який було вилучено 10 грудня 2019 року, за адресою: м. Київ, вул. Л.Толстого, 14.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на вказаний автомобіль.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0012057, про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що вищевказаний автомобіль відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 від 11 грудня 2019 року визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с. 7).
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів вказаний автомобіль може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та можливості проведення відповідних експертних досліджень, зокрема авто-трасологічної експертизи.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказаний автомобіль, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний автомобіль не є предметом злочину, як і посилання апелянта на те, що в ухвалі слідчого судді не вірно зазначено марку арештованого транспортного засобу, чим фактично накладено арешт на автомобіль, який не є тимчасово вилученим автомобілем, на даний час не є визначеними законом підставами для скасування ухвали слідчого.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, а саме автомобіль марки «MERSEDESBENZ AMG GLE63S», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який було вилучено 10.12.2019, за адресою: м. Київ, вул. Л.Толстого, 14 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/907/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1