справа № 208/8486/19
№ провадження 1-кп/208/384/20
ВИРОК
Іменем України

03 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 00001943 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, маючого загально-середню освіту, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Порядок обігу зброї, бойових припасів, вибухових речовин й засобів вибуху, регулюється відповідно до п. п 2.3.1 8.1,9. Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, … боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів і речовин...»

Відповідно Постанови Верховної ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року затверджено перелік видів майна, яке не може перебувати у власності громадян, до якого входить: зброя, бойові припаси, бойова і спеціальна військова техніка, вибухові речовини й засоби вибуху.

В липні 2019 року, ОСОБА_6 проходячи військову службу за контрактом в Донецькій області, смт. Новоторезьке, побачив предмети, які відносяться до категорії бойових припасів та вибухових пристроїв, а саме: запал 81-93- УЗРГМ-2, який відноситься до вибухових пристроїв, один корпус гранати Ф-1 який відноситься до бойових припасів. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поклав їх до своєї сумки, вчинивши в такий спосіб придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел на перевезення та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 , 15 липня 2019 року, заборонені предмети, а саме корпус гранати Ф-1 та запал до неї, за допомогою громадського транспорту перевіз до квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , вчинивши в такий спосіб незаконне носіння бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, в період з 15 липня 2019 року по 13 жовтня 2019 року, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел на зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно зберігав корпус гранати Ф-1 та запал до неї.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Пояснив суду, що станом на липень 2019 року проходив військову службу за контрактом в Донецькій області. В його боєкомплект як стрільця входили гранати. При передислокації весь боєкомплект, у тому числі і гранати, здаються командиру. Видані йому гранати він використав під час бойових дій. Під час ротації, знайшов гранату Ф-1 з запалом, яку поклав у свою сумку з особистими речами. Коли повертався додому, гранату не здав. По приїзду додому, гранату з запалом сховав під ванною, в відповідній кімнаті. Граната йому потрібна не була, у подальшому здав би її до поліції, але на той час цього не зробив, так як вживав алкогольні напої. Під час ремонтування пральної машинки, яка знаходилась у ванній кімнаті, сестра прибиралась під ванною та витягла гранату. Майстер побачивши гранату одразу втік, а через деякий час до них приїхали працівники поліції та її вилучили. Граната була в бойовій готовності, тобто в корпус з вкрученим запалом. Вину визнає повністю та щиро кається у скоєному.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному дослідженні всіх обставин вчинення злочину, відповідний обсяг яких встановлено, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого дозволу.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання своєї вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує обставини що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин. З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням іспитового строку. На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати по проведенню експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази по справи знищено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по проведенню експертизи у сумі 942.06 гривень.

Речові докази по справі відсутні.

Міра запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 не обиралась.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1