Справа №573/2018/19
Номер провадження 1-кс/573/38/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

заявника: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 при розгляді його заяви про умовно дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутого покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_6 знаходиться заява ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від покарання або заміна невідбутого покарання більш м`яким.

У судовому засіданні 22 січня 2020 року під час розгляду зазначеної заяви ОСОБА_4 заявив про відвід судді ОСОБА_6 , який обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні по його обвинуваченню за ст. ст. 94, 93 п. «з», 123 ч. 1 КК України 1960 року та за ст. ст. 263 ч. 1, 201 ч. 1, 185 ч. 2, 129 ч. 1 КК України 2001 року, суддя ОСОБА_6 обирала йому запобіжний захід та продовжувала строк тримання під вартою, а тому з цих підстав є упередженою та необ`єктивною, а тому він просить відвести у справі суддю ОСОБА_6 від розгляду його заяви.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву про відвід судді підтримав. Додатково пояснив, що вважає, що суддя ОСОБА_6 не має права брати участь при розгляді його заяви про умовно-дострокове звільнення, оскільки приймала участь під час досудового слідства у кримінальному провадженні по його обвинуваченню за ст. ст. 94, 93 п. «з», 123 ч. 1 КК України 1960 року та за ст. ст. 263 ч. 1, 201 ч. 1, 185 ч. 2, 129 ч. 1 КК України 2001 року. Зокрема, суддею 03 квітня 2002 році винесено постанову про надання дозволу на його затримання. Надалі, 26 березня 2004 року відносно нього суддею було винесено постанову про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту без захисника та з порушенням строків, оскільки він був фактично затриманий у м. Артемівську 22 березня 2004 року і 25 березня 2004 року доставлений в ІТТ Білопільського районного відділу поліції, коли строк затримання вже сплив. Також 20 травня 2004 року суддею винесено постанову про продовження строку тримання його під вартою до 4-х місяців до 22 липня 2004 року. Також, суддя ОСОБА_6 у 2004 році надавала дозвіл на проведення обшуку у м. Артемівську, за місцем його мешкання. Крім того, суддя ОСОБА_6 не може брати участь при розгляді його заяви про умовно-дострокове звільнення та підлягає відводу, оскільки до початку розгляду справи зазначила йому, що подана ним заява в порядку виконання не може розглядатися у Білопільському районному суді, що свідчить про небажання останньої розглядати її по суті, а тому зазначає, що це також є підставою для відводу.

Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заяву, зазначивши, що у ОСОБА_4 є обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_6 , яка у 2004 році брала участь під час досудового слідства його справи, зокрема давала дозвіл на затримання, обирала запобіжний захід у виді тримання під вартою та надавала дозвіл на проведення обшуку. Тому, вбачаються підстави для відводу, які передбачені як ч. 1 ст. 76 КПК України, так і інші підстави для відводу, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на які посилається ОСОБА_4 у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 , оскільки зазначає, що підстави для відводу судді передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, та передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України відсутні. Оскільки на розгляді судді ОСОБА_6 перебуває заява ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, яка не є провадженням в суді першої інстанції по суті, а є заявою, яка розглядається судом в порядку виконання вироку суду, при цьому матеріали кримінального провадження по обвинуваченню за ст. ст. 94, 93 п. «з», 123 ч. 1 КК України 1960 року та за ст. ст. 263 ч. 1, 201 ч. 1, 185 ч. 2, 129 ч. 1 КК України 2010 року судом при розгляді заяви не досліджуються. Щодо інших обставин з приводу упередженості судді при розгляді його заяви, зазначає, що вказані доводи є суб`єктивними оціночними твердженнями засудженого ОСОБА_4 , що не підтверджені належними доказами.

Суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд заяви про відвід без її участі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши заяву про відвід судді та копії постанов, долучених до заяви, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції.

Статтею 75 КПК України передбачені підстави відводу судді у кримінальному провадженні, зокрема за наявності обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості.

Згідно з ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, слідчий, прокурор, захисник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наявність хоча б однієї із зазначених обставин виключає участь судді у судовому провадженні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Однак поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положення ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 цього Кодексу, може бути заявлено відвід особам, які беруть участь у кримінальному провадженні, Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У відповідності до ст. 15 Кодексу Суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Практика Європейського Суду з прав людини ґрунтується на принципі презумпції неупередженості судді, тобто існує презумпція, що суддя неупереджений, доки не буде доведено зворотне (справа Хаушальс проти Данії).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини «неупередженість може визначатися виходячи з суб`єктивної перевірки, а саме на підставі особистих переконань конкретного судді в конкретній справі, а також об`єктивної перевірки, при оцінці того, забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в цьому зв`язку» (справа Хаушальс проти Данії).

Як слідує з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах "Фей проти Австрії" від 24.02.93 року, "Білуха проти України" від 09.11.2006 року, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен бути відведений. Існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.
Кожна справа має індивідуальні обставини, і суддя приймає рішення лише після повного і всебічного з`ясування конкретних обставин у справі та дослідження всіх доказів у їх сукупності.
Обґрунтовуючи свою заяву про відвід судді, засуджений ОСОБА_4 вважає, що суддя ОСОБА_6 не має процесуального права приймати участь у розгляді його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки обирала йому запобіжний захід, продовжувала строк тримання під вартою та давала дозвіл на обшук житла у кримінальній справі.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, на даний час у провадженні судді ОСОБА_6 перебуває на розгляді заява ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від покарання або заміна невідбутого покарання більш м`яким, яка подана до суду на підставі ст. ст. 537, 539 КПК України, що не заперечував у судовому засіданні сам заявник ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом , а також за нововиявленими обставинами.

За загальними положеннями кримінально процесуального закону, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Підготовче судове провадження ? перша стадія (етап, форма) судового провадження, у ході якої суд зобов`язаний в розумні строки прийняти відповідне рішення щодо подальшого спрямування кримінального провадження.

Судовий розгляд це встановлена законом система процесуальних дій суду та учасників кримінального провадження, послідовне проведення яких спрямоване на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин, встановлених під час кримінального провадження, здійснення перевірки їх доказами та ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Судовий розгляд ? це одна з головних стадій судового провадження, яка не зводиться до перевірки матеріалів досудового розслідування, а являє собою якісно нове дослідження обставин кримінального провадження як за процесуального формою, так і за методами. У судовому розгляді керівна роль належить судові, який є головним суб`єктом цієї стадії: здійснює правосуддя, постановляє вироки та ухвали і несе всю повноту відповідальності за дотримання основних засад кримінального провадження.

Саме на стадії судового розгляду суд, виконуючи функцію з відправлення правосуддя, досліджує обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, перевіряє надані сторонами докази та на підставі оцінки цих доказів постановляє виправдувальний чи обвинувальний вирок. З постановленням вироку, припиняється судовий розгляд у справі.

Окремим розділом КПК України регламентовано виконання судових рішень - стадії кримінального процесу, змістом якої є правовідносини і діяльність її учасників за визначальної ролі суду з виконання судових рішень, а саме: звернення рішень до виконання, контроль за їх виконанням і вирішення питань, що виникають як під час їх виконання, так і після цього.
Не можна ототожнювати виконання вироку, як стадію кримінального процесу і фактичне відбуття покарання засудженим. Стадія виконання вироку характеризується процесуальною діяльністю, в якій обов`язковим і головним учасником є суд. Фактичне виконання вироку та інших судових рішень здійснюється іншими органами, діяльність яких регулюється переважно нормами кримінально-виконавчого права.

Ознаки стадії виконання вироку: стадія виконання судових рішень у кримінальній справі може виникати неодноразово у зв`язку із зміною судових рішень або виникненням питань, які потребують судового вирішення; стадія не пов`язана з дослідженням загального для попередніх стадій предмету доказування (предмет доказування в ній все ж таки існує, але він є різнобічним, оскільки обумовлюється вирішуваними судом питаннями) ; стадія виконання вироку позбавлена контрольних функцій щодо попередніх стадій кримінального процесу.

Стадія виконання вироку повинна бути останньою в системі стадій кримінального процесу, але може бути і не останньою в системі кримінального процесу, коли у процесі існують стадії перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами і перегляд ВС, котрі можуть бути у межах стадії виконання вироку або після неї.
Таким чином, враховуючи вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що участь судді ОСОБА_6 у розгляді заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутого покарання більш м`яким, яка розглядається за правилами розділу VІІІ виконання судових рішень, на тій підставі, що суддя ОСОБА_6 обирала йому запобіжний захід та продовжувала строк тримання під вартою у кримінальному провадженні по його обвинуваченню за ст. ст. 94, 93 п. «з», 123 ч. 1 КК України 1960 року та за ст. ст. 263 ч. 1, 201 ч. 1, 185 ч. 2, 129 ч. 1 КК України 2001 року, яким ОСОБА_4 засуджений до довічного позбавлення волі не є підставою для висновку про упередженість судді на підставі вимог ч. 1 ст. 76 КПК України.
Крім того, під час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 будь-яких інших обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на які посилався ОСОБА_4 щодо не бажання судді розглядати дану заяву по суті, які б викликали сумнів в об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді не встановлено. Тобто, доводи заяви ОСОБА_4 про упередженість судді ОСОБА_6 ґрунтується на припущеннях.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_6 у справі № 573/2018/19, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81-82 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 у провадженні за його заявою про умовно дострокове звільнення від покарання або заміна невідбутого покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя