Провадження № 11-кп/4820/42/20
Справа № 686/2723/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000941 від 13 жовтня 2017 року, за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , представника ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» ОСОБА_11 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, на утриманні осіб не має, пенсіонера, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням зі встановленням іспитового строку 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Долю речових доказів після вступу вироку в законну силу постановлено вирішити наступним чином:
- автомобіль «ВАЗ- 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернутий володільцю майна ОСОБА_9 , - постановлено залишити у останнього;
- велосипед, який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Хмельницького РВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (м. Хмельницький, провул. Коцюбинського, 35/2) постановлено повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 жовтня 2017 року на речові докази: автомобіль «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили постановлено скасувати.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі в сумі 1780,92 грн. за проведення експертиз.
Заявлений прокурором позов в особі Хмельницької обласної ради, департаменту фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Хмельницька обласна лікарня, - про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення із ціною позову 8411 грн. 16 коп. постановлено залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_7 постановлено задовольнити частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Постановлено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», код ЕДРПОУ 20448234 Україна, 03038, м. Київ, І.Федорова, 32-В на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 420 грн. 56 коп.
У задоволені інших вимог цивільного позову постановлено відмовити.
За вироком суду, ОСОБА_9 близько 9 год. 13 жовтня 2017 року, керуючи автомобілем «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і рухаючись по вул. Шевченка в с. Стуфченці Хмельницького району на перехресті з вул. Лісовою, в порушення вимог підпункту 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), не врахував дорожню обстановку, не переконався, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, пунктів 11.1. Правил, згідно яких кількість смуг на проїзній частині для руху визначається дорожньою розміткою, а за її відсутності самими водіями з врахуванням ширини проїзної частини відповідно напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними, пункту 11.3. Правил, де на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ліву передню і середню частини велосипеда під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови та лівої нижньої кінцівки з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також відкритий уламковий перелом тіл (діафізів) обох кісток гомілки лівої нижньої кінцівки зі зміщенням уламків, численних саден шкіри голови, набряку м`яких тканин лівої гомілки, численних саден шкіри лівої гомілки, двох ран м`яких тканин передньої та внутрішньої поверхонь середньої третини лівої гомілки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 10.1, 11.1, 11.3. Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, отримання велосипедистом ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.
В своїй апеляційній скарзі представник ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» - ОСОБА_11 просить вирок суду змінити в частині стягнення з ТДВ СТДВ «Глобус» 420,56 грн. моральної шкоди та постановити рішення, яким у задоволенні будь-яких вимог ОСОБА_7 до ТзДВ СТДВ «Глобус» відмовити повністю. Вказує, що ОСОБА_7 не було подано до страхової компанії в строк, передбачений законом, підтверджуючих документів, як це передбачено законодавством, відтак його цивільний позов слід було залишити без розгляду. Висновки суду першої інстанції про стягнення з страхової компанії на користь потерпілого ОСОБА_7 страхового відшкодування суперечать нормам законодавства, оскільки судом невірно тлумачиться Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що витрати на лікування під час розгляду справи потерпілим не були підтверджені жодними доказами. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода визначається в розмірі 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а визначення розміру моральної шкоди від ціни позову прокурора суперечить положенням законодавства. Також потерпілим не було надано підтвердження необхідності понесених витрат на лікування, виданого відповідним медичним закладом.

В своїй апеляційній скарзі, з неодноразовими наступними її змінами і доповненнями, представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; стягнути на користь ОСОБА_7 з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» матеріальну та моральну шкоду в сумі 76896,78 грн., з обвинуваченого ОСОБА_9 3898 грн. матеріальної шкоди та 87183,87 грн. моральної шкоди, 15000 грн. судових витрат. Вказує, що вирок суду постановлений з порушеннями діючого законодавства, а висновки, які в ньому містяться, базуються на неправдивих і підроблених даних досудового слідства та припущеннях суду. Вказує, що розгляд справи проведено однобічно та неповно на стадіях досудового слідства та судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, м`якості призначеного покарання. Вважає, що призначене судом покарання зі звільненням від відбування основного покарання, є надто м`яким, суд при призначенні покарання не врахував факту вживання обвинуваченим спиртних напоїв, ненадання медичної допомоги, намаганням обвинуваченого уникнути відповідальності, у скоєному той не розкаявся, ухилявся від відшкодування шкоди. Вважає, що суд був упередженим, безпідставно зняв арешт з автомобіля, відмовляв у задоволенні клопотань потерпілого та його представника, суду були надані всі підтверджуючі докази на підтвердження факту та розміру матеріальної та моральної шкоди, які могли б бути стягнені з відповідачів в розмірах, заявлених в позовній заяві.

В своїх запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 та представник ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» - ОСОБА_11 на апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 просять його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_13 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги в частині, що стосується обвинуваченого, щодо апеляційної скарги страхової компанії покладаються на розсуд суду; потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_10 , які підтримали подану адвокатом ОСОБА_10 апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги страхової компанії заперечували; думку прокурора, яка апеляційну скаргу представника потерпілого в частині призначеного судом покарання не підтримувала, в частині вирішення цивільних позовів покладалася на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши дослідження доказів, наданих представником потерпілого під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу представника ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» ОСОБА_11 слід задовольнити, вирок суду в частині розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення моральної шкоди скасувати з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.286 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, при наведених в вироку обставинах підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, ніким з учасників провадження не оскаржуються, тому вирок суду в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядається.

Дії ОСОБА_9 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_9 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_9 , суд вірно врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким необережним злочином, особу винного, його вік та обставини вчинення злочину. Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнав, що ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у скоєному, частково відшкодував завдану шкоду в розмірі 10 000 грн. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши всі викладені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, строком на 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Ухвалюючи рішення про застосування положень ст.ст.75, 76 КК України судом враховано наявність пом`якшуючих обставин покарання: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, висновки, викладені у досудовій доповіді органу пробації, відповідно до яких обвинувачений є соціально адаптованою особою, пенсіонер, ризики вчинення повторного злочину та ризики небезпеки для суспільства з боку обвинуваченого є середніми. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дійшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Твердження представника потерпілого про неправильне застосування кримінального закону, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, свого підтвердження не знайшли. Підстав для призначення обвинуваченому покарання в виді 5 років позбавлення волі, яке слід відбувати реально, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Погоджуючись з таким рішенням суду, колегія суддів вважає таке рішення переконливим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається апелянт. Погоджуючись з обраним видом, строком основного та додаткового покарання, з висновками суду щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням та покладеними в зв`язку з цим обов`язками, колегія суддів враховує належну посткримінальну поведінку обвинуваченого, який також під час апеляційного розгляду чотири рази сплачував кошти потерпілому моральне відшкодування на загальну суму 10000 грн., зважаючи, що є пенсіонером.

Твердження захисника під час апеляційного розгляду, що, на його думку, в діях обвинуваченого, були і інші порушення правил дорожнього руху, які слід було врахувати, не можуть бути враховані, зважаючи, що судовий розгляд в суді першої інстанції проводився в межах пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), а предметом апеляційного розгляду судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК України та суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції (ч.4 ст. 404 КПК України).

Підстав вважати, що судом необґрунтовано визнано пом`якшуючими покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, про що стверджує апелянт, в колегії суддів немає. Поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, пов`язаного з доставленням потерпілого до медичних закладів, незмінність показань про обставини дорожньо-транспортної пригоди, його дії, спрямовані на намагання відшкодування шкоди в ході судового розгляду, давали суду підстави для визнання таких обставин пом`якшуючими обставинами та врахування їх при призначенні покарання.

Судом відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону вирішені всі клопотання потерпілого і його представника, а сама по собі незгода апелянта з ухваленими за наслідками їх розгляду рішенням, не вказує, що суддя під час розгляду справи був упередженим. Також колегія суддів зауважує, що з підстав упередженості судді відводи судді не були заявлені. З врахуванням викладеного доводи апелянта про упередженість судді, як підстави для скасування судового рішення не можуть бути враховані.

Під час досудового слідства ухвалою слідчого судді було накладено арешт на тимчасово вилучене майно-автомобіль «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 , як на речовий доказ з метою його збереження (т. 1, а.м.к.п. 148). Відповідно до ч.4 ст. 374 КПК України суд зобов`язаний прийняти рішення з приводу, зокрема, речових доказів. Тому рішення суду про скасування арешту з речового доказу та повернення його володільцю не суперечить чинному законодавству та не вказує на упередженість судді та такі доводи апелянта, як підстави для скасування вироку, не можуть враховуватись.

Також не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги представника потерпілого щодо стягнення з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» матеріальної та моральної шкоди та з ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди, в розмірах визначених апелянтом. Потерпілий подав в суд першої інстанції позов, в якому просив стягнути із ОСОБА_9 на його користь матеріальну шкоду в сумі 18898 грн. (медичні витрати 500 грн., 15000 витрати на правову допомогу, 1898 грн. - витрати на продукти харчування і за пошкоджену одежу 1500 грн.) та моральну шкоду на суму 106081 грн. 87 копійок, а із ТзДВ СТДВ «Глобус» 64080 грн. 65 коп. матеріальної шкоди (7187 грн. вартість ліків, 54793 грн. втрачений заробіток за 2017 р. та 2018р. та 2100 грн. вартість велосипеду), а також 12816 грн. 13 коп. моральної шкоди.
Відмовляючи в задоволенні матеріальної шкоди суд врахував надані квитанції на придбання ліків, продуктів харчування та інших речей, та те, що ОСОБА_9 після подання позову відшкодував потерпілому 10000 гривень в якості матеріальної шкоди. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені потерпілим вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими, позаяк не підтверджені відповідними доказами, оскільки потерпілим не надано доказів, що саме придбані медичні препарати, ліки, харчування були призначені ОСОБА_7 для лікування від отриманих травм, крім того, відсутні будь-які докази понесених, так званих медичних витрат на суму 500 грн. і що ці витрати були пов`язані із лікуванням після дорожньо-транспортної пригоди, 15000 грн. витрат на правову допомогу, 1898 грн. витрат на продукти харчування та понесення даних витрат у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, витрат за пошкоджену одежу 1500 грн., доказів втраченого заробітку на суму 54793 грн. за 2017р. та 2018р., та вартість велосипеду не надано.
Твердження захисника, що ним були надані докази в підтвердження факту та розміру заподіяної шкоди суперечать фактичним обставинам справи, а подані документи під час апеляційного розгляду не можуть бути враховані, позаяк такі докази, про існування яких апелянту достеменно було відомо, суду першої інстанції, за відсутності об`єктивних перешкод у цьому, не подавались.
Твердження представника потерпілого про доведеність під час розгляду справи в суді першої інстанції підстав для стягнення з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» втраченого заробітку за 2017-2018 рр. суперечать фактичним обставинам справи, позаяк жодних доказів в підтвердження таких обставин позивачем не було подано. Як видно з матеріалами справи позивачем не надавались суду першої інстанції жодних об`єктивних доказів в підтвердження вимог щодо розміру відшкодування шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я та втраченого заробітку (документи, які б підтверджували понесені витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, реабілітацією потерпілого в відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів за призначенням лікаря, тощо; відповідних документів щодо тимчасової чи постійної втрати працездатності, довідки з податкової про доходи за попередній рік чи за відповідну кількість місяців, за час протягом якого була непрацездатна за період протягом якого особа забезпечувала себе роботою самостійно, з Фонду соціального старування на випадок втрати працездатності про розмір отриманого відшкодування, тощо). Також акт приймання-передачі виконаних робіт поданий під час розгляду в суді першої інстанції, не підтверджував факту понесених витрат позивачем.

Задовольняючи частково вимоги про відшкодування моральної шкоди і стягнення із ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 420 грн. 56 коп. суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень частин 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди особі, яка зазнала болю та страждань, як фізичній особі у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Суд встановив, що обвинуваченим завдана моральна шкода потерпілому у зв`язку із пошкодженням здоров`я, а також встановлений причинний зв`язок між діями обвинуваченого із завдання ушкоджень здоров`ю потерпілого та наслідками. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходив із характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та із врахуванням вимог розумності і справедливості, а також начал статті 23 ЦК України та визначив розмір відшкодування в 50000 грн., підстав для зміни розміру стягнення шкоди апелянтом не доведено, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про невірне вирішення цивільного позову ОСОБА_7 до ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування моральної шкоди, то вони заслуговують на увагу, вирок суду в цій частині слід скасувати, та в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 420 грн. 56 коп., суд визначав такий розмір відшкодування, в розмірі 5 % від суми заявленого цивільного позову прокурора (який, як варто зауважити, судом залишено без розгляду). Варто зауважити, що позов заявлявся прокурором з метою стягнення витрат на лікування потерпілого, понесених медичним закладом.

За змістом ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю. В даному провадженні судом не визначено розміру страхової виплати потерпілому, а розмір заявленого цивільного позову прокурора не є тотожним поняттю страхової виплати, тому визначення суми моральної шкоди в розмірі 5% від суми заявленого цивільного позову прокурора суперечить положенням ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З врахуванням викладеного, підстави для стягнення моральної шкоди з страхової компанії, відсутні, відтак в задоволенні позовних вимог потерпілого до ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Інші підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні, як і відсутні підстави для скасування вироку з направленням справи на новий розгляд, позаяк підстави, передбачені ст. 415 КПК України, в даному провадженні відсутні, тому такі вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» ОСОБА_11 задовольнити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року в частині розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення моральної шкоди скасувати.

Відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді