Справа № 948/233/20
Провадження № 1-кп/948/50/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2020 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка клопотання прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000062 від 07.02.2013р. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 19 березня 2020 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали

в с т а н о в и в :

у березні 2020 року до суду надійшло вказане клопотання прокурора з матеріалами кримінального провадження № 0000062 від 07.02.2013р., яке за ухвалою суду від 13.03.2020р. призначено до судового розгляду.

Клопотання обґрунтоване тим, що злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України вчинений 03.07.2006р., класифікується як тяжкий, особа, яка його вчинила не встановлена, а тому, враховуючи приписи ч.1 ст. 49 КК України, за якою при вчиненні тяжких злочинів особа звільняється від відповідальності, якщо з дня вчинення злочину пройшло більше 10 років, прокурор просить кримінальне провадження закрити.

Суд, заслухавши думку прокурора, яка клопотання підтримала з наведених у його змісті підстав та просила його задовольнити, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2013р. до ЄРДР за № 0000062 внесені відомості про те, що 03.07.2006р. на узбіччі 16 км автодороги Полтава-Красноград, поблизу с. Кошманівка Машівського району Полтавської області був виявлений трув ОСОБА_4 , яка загинула внаслідок ДТП (а.с. 305 т.1).

Даючи оцінку доводам прокурора про розгляд вказаного клопотання лише за участю прокурора без потерпілого, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження в т.ч. потерпілий.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Кримінальний процесуальний закон (статті 55 - 59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого - учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Водночас у частині 6 статті 55 КПК України передбачено так зване правонаступництво у кримінальному провадженні. Згідно з положеннями цієї норми, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Таким чином, чинний КПК України передбачає юридичну фікцію, відповідно до якої інша особа визнається власне потерпілим, хоча їй безпосередньо не заподіяна шкода в результаті вчинення кримінального правопорушення. Водночас КПК України закріплює перехід до такої особи не тільки прав потерпілого, а й перехід самого процесуального статусу потерпілого.

В матеріалах кримінального провадження наявна довідка Мгарської сільської ради Лубенського району Полтавської області № 111 від 08.11.2006р., згідно якої ОСОБА_4 , яка загинула в результаті ДТП, проживала в с. Мгар, близьких родичів не мала (а.с. 287 т.1).

Отже, суд вважає, що органом досудового розслідування вжито заходів для встановлення близьких родичів загиблої з метою залучення їх до участі у справі в якості потерпілих, але оскільки таких немає, а тому доводи прокурора про розгляд клопотання без участі потерпілого є обґрунтованими.

Згідно п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Пунктом 1-1 ч.2 цієї статті передбачено, що з зазначених вище підстав кримінальне провадження закривається судом.

Отже, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно за наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відповідно до положень ст. 12 цього Кодексу є тяжким, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного злочину, згідно з п.4 ч.1 ст. 49 КК України становлять десять років.

Перерив строку давності відбувається як через ухилення від слідства та суду, а також через вчинення особою до закінчення зазначених строків, хоча б одного нового злочину.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також не вчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.

У ч. 1 ст. 49 КК України йдеться про звільнення від відповідальності особи, яка вчинила злочин, однак з матеріалів клопотання вбачається, що особа, яка його вчинила не встановлена, а з моменту вчинення злочину 03.07.2006р. минуло 13 років.

Отже, кримінальне провадження, в ході розслідування якого не встановлено особу, яка вчинила злочин, суд вправі закрити лише на підставі ч. 2 ст. 49 КК України.

За таких обставин, питання про закриття кримінального провадження може вирішуватися тільки після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 49 КК України, тобто, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років, за винятком випадку, визначеного ч. 4 ст. 49 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є передчасним, оскільки з часу вчинення злочину минуло лише 13 років, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання прокурора Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000062 від 07.02.2013р. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1