печерський районний суд міста києва
Справа № 757/11/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управлінні поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого відділу Печерського управлінні поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 за згодою з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 звернувся до суді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що слідчим відділом Печерського управлінні поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005530 від 17.12.2019 р. за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, пунктом 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи спільно із невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, о 22:00 год. 16.12.2019 р. піднявся на третій поверх недобудованої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебували раніше знайома ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її співмешканець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими вони спільно мешкали у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному приміщенні на третьому поверсі, знаючи про те, що ОСОБА_7 має при собі два мобільні телефони марки «Iphone 5» та «Samsung», каблучку з візерунком на пальці лівої руки та сережки, одягнені у мочках вух, маючи злочинний умисел на відкрите заволодіння ними із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, ОСОБА_5 спільно із невстановленою особою з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, та, бажаючи їх настання, почав вимагати у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 видати грошові кошти та цінні речі, які вони мають при собі. Не отримавши грошей і цінностей, ОСОБА_5 та невстановлена особа почали наносити удари в область голови ОСОБА_8 невстановленими предметами. В цей ОСОБА_5 наблизився до раніше знайомої йому ОСОБА_7 та почав вимагати видати грошові кошти, каблучку з візерунком з пальця та зняти сережки з вух. ОСОБА_7 повідомила, що грошей вони з ОСОБА_8 не мають, оскільки витратили, та, побоюючись за своє життя та здоров`я, намагалась зняти каблучку з пальця, але через те, що палець набряк, каблучка не знімалась. Тоді ОСОБА_5 , діючи спільно з невстановленою особою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, почав погрожувати ОСОБА_7 , що відріже їй палець, якщо вона не зніме каблучку, та наніс їй удар в область голови невстановленим предметом, від якого вона втратила свідомість. В подальшому ОСОБА_9 , діючи спільно із невстановленою особою, невстановленим ріжучим предметом відрізали потерпілій ОСОБА_7 фалангу пальця на лівій руці, викрали каблучку з візерунком та зірвали з мочок вух останньої сережки. Далі ОСОБА_5 та невстановлена особа заволоділи двома мобільними телефонами марки: «Iphone 5» із сім-карткою НОМЕР_1 та «Samsung GT-S5250» із сім-карткою НОМЕР_2 , каблучкою із візерунком та сережками, які належать ОСОБА_7 та розпорядились викраденим на власний розсуд. Згідно довідки №1612 відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17 від 17.12.2019 р. у ОСОБА_7 встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, епідуральна гематома лобно-тім`яної скроневої ділянки, перелом тім`яної кістки зліва, травматичний відрив третьої лівої кісті. Таким чином, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились в розбої, тобто умисному протиправному відкритому заволодінні чужим майном із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

В цей же час співмешканець ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , намагався припинити злочинні діяння ОСОБА_5 та невстановленої особи відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 та перешкодити нанесенню їй тілесних ушкоджень. Долаючи опір ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 та невстановленої особи, яка діяла з ним спільно та узгоджено, в процесі реалізації злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя з корисливих мотивів з метою заволодіння майном ОСОБА_8 . Реалізуючи вказаний злочинний умисел з метою умисного протиправного позбавлення життя, усвідомлюючи наслідки своїх небезпечних дій, та, бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено разом з невстановленою особою, умисно нанесли в область голови ОСОБА_8 низку ударів невстановленими предметами, внаслідок чого наступила смерть останнього. Згідно повідомлення від 17.12.2019 р. відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи основною причиною смерті ОСОБА_8 стали численні переломи кісток черепа, крововилив під оболонки і шлуночки мозку. Таким чином, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у вбивстві з корисливих мотивів, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений пунктом 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_10 , а саме: ч. 4 ст. 187 КК України та пункту 6 ч. 2 ст. 115 КК України, є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді, у тому числі, позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 згідно ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що свідчить спосіб та суспільна небезпека вчинених ним кримінальних правопорушень, і, як зазначено у клопотанні, вказаний ризик фактично реалізовано, оскільки підозрюваний зник з останнього фактичного місця проживання; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки досудове розслідування триває, встановлюються всі учасники, зокрема, спільник ОСОБА_5 і обставини вчинених злочинів; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має міцних соціальних зав`язків, легального джерела прибутку, не має постійного місця проживання, мешкає фактично в нежитловій будівлі, вів асоціальний та бродяжницький спосіб життя.
Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний, його та захисник заперечували проти задоволення клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.
30.12.2019 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, пунктом 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколом від 17.12.2019 р. огляду четвертого поверху п`ятиповерхової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 6, протоколом від 17.12.2019 р. огляду третього поверху п`ятиповерхової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 6, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 24.12.2019 р., протоколом пред`явлення особи трупа для впізнання за фотознімками із потерпілою ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.12.2019 р., протоколом огляду телефонів від 18.12.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.12.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.12.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.12.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.12.2019 р., протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 17.12.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17.12.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 17.12.2019 р., протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 18.12.2019 р., протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілою ОСОБА_7 від 18.12.2019 р.

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого, та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.
Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ від 28.10.1994 р. у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення від 30.08.1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Згідно рішення ЄСПЛ від 11.07.2006 р. у справі «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. Згідно рішення від 01.06.2006 р. у справі «Мамедова проти Росії» посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість злочинів, їх характер, дані, які характеризують підозрюваного, його вік та стан здоров`я, відсутність соціальних зв`язків, легального джерела прибутку, ту обставину, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, вів асоціальний та бродяжницький спосіб життя, та враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, і, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, підстави і обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, з урахуванням пунктів 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 08 березня 2020 р., включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005530 від 17.12.2019 р.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1