Справа № 307/1948/19
Провадження № 1-кс/307/277/20
УХВАЛА

18 березня 2020 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000034 від 19.06.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000034 від 19.06.2019 року.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 19.06.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358 та ч. 1 ст. 366 КК України.
В клопотанні зазначив, що 19 червня 2019 року Тячівською місцевою прокуратурою, на підставі матеріалів УСБУ в Закарпатській області, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що директор ТзОВ «Еліткомбуд» ОСОБА_4 , за попередньою змовою з інженером технічного нагляду фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , в період вересня 2018 року по липень 2009 року, шляхом зловживання службовим становищем заволоділи бюджетними коштами на загальну суму 302018,1 грн., що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/109/30-64БТ/19 від 11.02.2020 року.

В зв`язку з цим, 21 лютого 2020 року, винесено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, тобто співучасті у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та ч. 3 ст. 191 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

З огляду на ту обставину, що у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/109/30-64БТ/19 від 11.02.2020 року, загальна сума збитків становить більше 300000 гривень, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Згідно інформації, отриманої з ТСЦ МВС №2143 м. Тячів, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , зареєстрований транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA», номер шасі - НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3

Просить накласти арешт на транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA», номер шасі - НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження, з метою відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення та забезпечення майбутнього цивільного позову.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_6 в порядку ч.2 ст.172 КПК України в судове засідання не викликався.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні В Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000034 від 19 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358 та ч. 1 ст. 366 КК України.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В судовому засіданні встановлено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 з метою відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення та забезпечення майбутнього цивільного позову.

Враховуючи наведене та те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не визнано речовим доказом, не є предметом спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, цивільний позов в даному кримінальному провадженні не подано, та слідчим не доведено необхідність арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, а тому в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000034 від 19.06.2019 року слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000034 від 19.06.2019 року, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 23 березня 2020 року.

Слідчий суддя Тячівського

районного суду : ОСОБА_1