Справа № 134/650/20
Провадження №11-кп/801/748/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 30.04.2020 року про відмову у задоволенні клопотання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та до засудження жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, до засудження не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю сторін провадження:
прокурора : ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 30.04.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Непогодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 30.04.2020 року та постановити нову, якою задоволити його клопотання про застосування ст. 81 КК України та звільнити його умовно-дострокове від відбування покарання.
Вимоги апеляційної скарги засудженого мотивовано тим, що з ухвалою суду не згоден, оскільки ухвала якою йому було замінено позбавлення волі на обмеження волі була виконана лише через три місяці після вступу в законну силу, даний відрізок часу він знаходився в ДУ «Менська виправна колонія №91», де працював робітником швейної дільниці установи, згідно укладеного цивільно-правового договору, а по прибуттю до Крижопільського ВЦ виявив бажання працювати, але в звязку з карантинними обмеженнями виконував лише роботи по благоустрою установи у вигляді відпрацювань.
ОСОБА_6 вказує, що фактично відбув дві третини від усього терміну покарання, не має жодних дисциплінарних стягнень за весь час відбування покарання, що також свідчить про те, що він став на шлях виправлення, але суд не взяв цього до уваги, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці двічі заохочений правами начальника установи.

Засуджений ОСОБА_6 у звязку з карантинними обмеженнями просив апеляційну скаргу розглядати без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала Крижопільського районного суду Вінницької області є законною та обгрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ « Крижопільський виправний центр № 113» .
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.08.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02.12.2016 року вирок суду від 31.08.2016 року змінено в частині призначеного покарання, ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 12.01.2018 року іспитовий строк скасовано, ОСОБА_6 направлено для відбування покарання.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 06.11.2019 року невідбута частина покарання замінена на більш мяке покарання обмеження волі, зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру, а саме 2 місяці 26 днів.
Початок строку: 10.08.2018 року, кінець строку: 20.01.2021 року.
Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 , ретельно перевірив формально- юридичні та оціночні підстави умовно -дострокового звільнення від відбування покарання.
При цьому, прийнято до уваги те, що ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 10.08.2018 року, з 13.08.2018 року по 27.08.2018 року перебував у СІЗО м. Чернігів, де режиму утримання не порушував, заохочень не мав, з 27.08.2018 року по 22.02.2020 року відбував покарання в ДУ «Менська ВК №91», зарекомендував себе позитивно, два рази заохочувався, заходи стягнення не застосовувалися, 22.02.2020 року прибув до ДУ «Крижопільський виправний центр №113», по прибутті в установу після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених до виробничого процесу не залучався з власних переконань.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 намагається дотримуватись вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, але під постійним контролем зі сторони адміністрації установи, порушень режиму утримання не допускав, заходи заохочення не застосовувались, соціально корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає.
Уникає виконання робіт із самообслуговування, не приділяє достатньої уваги санітарному стану житлового приміщення, не завжди має охайний зовнішній вигляд, до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться зневажливо, догляд за ними не здійснює, не використовує їх за призначенням. Законні вимоги персоналу намагається виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. В взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості. Участь в заходах виховного характеру приймає, але належних висновків для себе не зробив. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності» та «Підготовка до звільнення». Вину ОСОБА_6 в скоєному визнає, однак не розкаюється в скоєному діянні, на профілактичному обліку установи не перебуває.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши обставини провадження, вважає висновки суду належним чином умотивованими.
Посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_6 на те, що він має заохочення, був працевлаштованим в ДУ «Менська виправна колонія №91» робітником швейної дільниці установи, згідно укладеного цивільно-правового договору, відбув дві третини від усього терміну покарання, не має жодних дисциплінарних стягнень за весь час відбування покарання не є підставою для скасування рішення суду.
При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення відповідно ч.2 ст.81 КК України враховується сумлінна поведінка і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання, оцінюються всі факти, які можуть свідчити про виправлення засудженого.
З матеріалів провадження убачається, що за період відбування покарання з 10.08.2018 року ОСОБА_6 мав лише два заохочення 12.03.2019 року постанова № 27, 12.08.2019 року наказ № 99 подяка за виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці та додержання правил поведінки в Менській ВК № 91.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 06.11.2019 року невідбута частина покарання замінена на більш мяке покарання обмеження волі.
Відповідно судом при прийнятті рішення про заміну покарання приймались до уваги заохочення від 12.03.2019 року, 12.08.2019 року.
Після заміни покарання ОСОБА_6 не мав жодного заохочення.
Докази на підтвердження сумлінної поведінки і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання ОСОБА_6 відсутні.
Крім того, рішенням комісії ДУ «Крижопільський виправний центр № 113» протоколом № 5 від 16.03.2020 року відмовлено у застосуванні до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, оскільки адміністрація установи вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення є передчасним, засуджений не довів в повній мірі свого виправлення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно- дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.
Керуючисьст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 30.04.2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4