Єдиний унікальний номер 448/729/19
Провадження № 1-кп/448/44/20
В И Р О К
Іменем України

20.01.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000159 від 30.03.2019р., про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого: - згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 02.04.2007р. за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців, звільненого з місць позбавлення волі 19.06.2015р. у зв`язку з відбуттям покарання; - згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 21.08.2019р. за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 29.03.2019р. близько 22:00год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території господарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння останньому тяжкого тілесного ушкодження, умисно наніс численні удари тупим предметом по голові ОСОБА_6 , який 30.03.2019р., знаходячись у приміщенні Мостиської КЦРЛ помер внаслідок знекровлення організму, яке розвинулось внаслідок множинних забійних ран голови, перелому кісток носа, що призвело до зупинки серцевої діяльності та дихання, що викликало порушення функцій центральної нервової системи.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вищевказаними умисними діями наніс тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_6 , що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище обставин визнав в повному обсязі та показав, що біля 15.00 год. 29.03.2019р. він перебував в будинку в с.Бортятино Мостиського району Львівської області та додому прийшов його рідний брат ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння. У цей час у домі перебувала його, обвинуваченого, співжителька ОСОБА_7 . Вказав, що через якийсь час ОСОБА_7 закричала, що його брат (потерпілий ОСОБА_6 ) біжить на нього із сокирою в руках. Він відібрав у брата сокиру, за допомогою мотузки зв`язав останнього та викликав працівників поліції. Коли прибули працівники поліції, то його брат (потерпілий ОСОБА_6 ) спав, а тому такі відібрали пояснення лише від нього (обвинуваченого) та від ОСОБА_7 . В період часу, коли потерпілий ОСОБА_6 спав, він (обвинувачений) вийшов з будинку та попрямував в сільський магазин, де вживав спиртні напої (пиво та горілку). Повернувшись додому біля 22.00 год. цього ж дня, між ним та потерпілим ОСОБА_6 , повторно, у приміщенні кухні розпочався конфлікт, який переріс у бійку, причиною якого була попередня сварка, а також те, що потерпілий розпалив на подвір`ї вогонь. Стверджує, що потерпілий мав в руках палицю та хотів нею завдати йому тілесних ушкоджень, однак він вихопив вказану палицю з рук потерпілого та наніс йому 2-3 удари по тілу, після чого ОСОБА_6 впав та вдарився головою до стіни. Зазначає, що не мав наміру продовжувати даного конфлікту, однак потерпілий, взявши палицю, вибіг за ним з приміщення кухні та на подвір`ї між ними знову розпочалася бійка, де він наніс потерпілому близько 5-7 ударів по руках та в ділянку голови. Після цього, він (обвинувачений) пішов до житлового будинку, а саме до кухні, а потерпілого залишив лежати на подвір`ї. Конфлікт між ними тривав близько 30хв. Через деякий час, після завершення конфлікту, він повернувся на подвір`я та завів брата ОСОБА_6 до приміщення кухні. Разом із ОСОБА_7 викликали швидку медичну допомогу та після приїзду такої, всі разом поїхали до лікарні. Зазначає, що потерпілий був при свідомості, не давав працівникам лікарні зробити йому ренnген знімок, він (обвинувачений) допомагав надавати йому медичну допомогу. Згодом прийшла медична сестра, щоб взяти кров у потерпілого ОСОБА_6 і виявила, що такий помер. Щиро розкаюється та жаліє про вчинене, просить суд його суворо не карати.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому, його винуватість в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , яке спричинило смерть потерпілого, є повністю доведеною в судовому засіданні наступними показаннями потерпілої, свідків, протоколами слідчих та судових дій, які суд враховує.

Потерпіла ОСОБА_5 , рідна сестра потерпілого і обвинуваченого, в судовому засіданні показала, що у вищевказаний день, а саме 29.03.2019р. перебувала у лікарні, а біля 22:00год. вечора до неї зателефонував обвинувачений і просив прийти до них, так як потерпілий ОСОБА_6 розпалив на подвір`ї вогонь і провокує його до конфлікту. Зазначила, що пізніше обвинувачений подзвонив знову і повідомив, що вони з потерпілим побилися, а зранку їй стало відомо про смерть брата (потерпілого ОСОБА_6 ). Стверджує, що ініціатором конфліктів між обвинуваченим і потерпілим завжди був потерпілий ОСОБА_6 із тих причин, що після вживання алкогольних напоїв такий поводив себе неадекватно і провокуюче. Просить суд суворо не карати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_7 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні, показала, що близько 14:30 год. 29.03.2019 року, додому в с.Бортятин Мостиського району повернувся потерпілий ОСОБА_6 , котрий перебував в стані алкогольного сп`яніння. Ствердила, що вона була очевидцем того, як потерпілий ОСОБА_6 взяв сокиру в руки та намагався вдарити обвинуваченого, однак останній забрав у нього сокиру, за допомогою мотузки вони зв`язали ОСОБА_6 . Після цього викликали працівників міліції, які, приїхавши, відмовилися забирати потерпілого, зазначивши, що не мають для цього підстав. Близько 19.00-19.30год. вона пішла з подвір`я, а повернулася до будинку коли було вже темно. Побачила, що на подвір`ї горів вогонь, а потерпілий перебував в кухні, де між ним та обвинуваченим виникла бійка. Вказала, що вона не була очевидцем того, як в подальшому відбувався конфлікт між обвинуваченим і потерпілим на подвір`ї, оскільки знаходилась в будинку та поралась по господарству. Через деякий час обвинувачений повернувся до будинку та сказав, що побив брата ОСОБА_8 (потерпілого). Вона викликала швидку медичну допомогу, після приїзду таких вони разом поїхали до лікарні, однак потерпілий ОСОБА_6 у лікарні помер.

Свідок ОСОБА_9 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні, показала, що працює медичною сестрою хірургічного відділення в Мостиській КЦРЛ та вночі 29.03.2019р. до них поступив пацієнт - потерпілий ОСОБА_6 , якого принесли на медичних ношах, такий був без свідомості та втратив багато крові. ОСОБА_6 невідкладно розпочали надавати медичну допомогу, однак за декілька хвилин пацієнт помер.

Свідок ОСОБА_10 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні, показав що працює хірургом в Мостиській КЦРЛ та вночі 29.03.2019р. до них поступив пацієнт - потерпілий ОСОБА_11 із множинними рваними ранами голови, на які він наклав шви та зупиняв масивну кровотечу. Через деякий час потерпілий ОСОБА_6 помер. Ствердив, що останній перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, свідомість його була спутана, на його запитання не відповідав, говорив нерозбірливо (не чітко), відповіді чіткої не давав, до чіткої свідомості не приходив. Зазначив, що обвинувачений розповідав, що між ним та потерпілим відбувся сімейний конфлікт, в ході якого потерпілий бігав за ним із сокирою та обвинувачений наніс йому декілька ударів палицею. Також зазначив, що з моменту надання потерпілому ОСОБА_6 допомоги до часу його смерті пройшло близько 30хв.

Свідок ОСОБА_12 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні, показала, що у вищевказаний день спільно із матір`ю ОСОБА_7 та молодшою сестрою допомагала по господарству на подвір`ї обвинуваченого ОСОБА_3 . Через деякий час (близько 30хв) прийшов потерпілий ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, взяв сокиру та почав замахуватися на обвинуваченого, через те що той нічого не робить. Ствердила, що обвинувачений забрав у потерпілого сокиру, повалив його на землю та зв`язав його, а потім викликали працівників поліції, які, приїхавши, жодним чином не відреагували на даний конфлікт. Зазначила, що разом із працівниками поліції та сестрою поїхала додому. Ствердила, що не була безпосереднім очевидцем конфлікту, який в подальшому мав місце між обвинуваченим і потерпілим.

Свідок ОСОБА_13 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні, показав що працює лікарем в Мостиській КЦРЛ та вночі 29.03.2019р. був на чергуванні. Ствердив, що його викликали в приймальне відділення, де поступив пацієнт потерпілий ОСОБА_6 , який лежав на медичних ношах, біля нього перебували обвинувачений і жінка. Зазначив, що потерпілий був у важкому стані, у нього була велика скальпована рана голови, масивні гематоми на обличчі. Вказав, що хірург надавав допомогу, а він залишився чекати працівників поліції. Із розповіді осіб, супроводжуючих потерпілого, йому стало відомо, що такі травми йому були нанесені в ході сімейного конфлікту.

Свідок ОСОБА_14 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні, показала, що працює медичною сестрою хірургічного відділення в Мостиській КЦРЛ. Вночі 29.03.2019р. у приймальне відділення доставлено на медичних ношах пацієнта потерпілого ОСОБА_6 із множинними рваними ранами голови і такий перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вказала, що останнього супроводжував обвинувачений із жінкою, які зазначили, що потерпілий отримав тілесні ушкодження в результаті сімейної бійки. Зазначила, що смерть потерпілого настала до години часу із моменту поступлення такого у Мостиську КЦРЛ.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтримав повністю наданий ним висновок судово-медичної експертизи, зазначивши, що основною причиною смерті потерпілого ОСОБА_6 є масивна крововтрата та вказав, що останній був із алкогольним отруєнням.

Надані потерпілою та свідками показання не містять суперечностей, узгоджуються з суттю обвинувачення.

Суд також детально, повно та всебічно дослідив всі докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту. Зокрема, наступні.

Витяг з ЄРДР від 30.03.2019 року та рапорти старшого інспектора-чергового Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 від 30.03.2019р. щодо надходження повідомлення із приймального відділення Мостиської КЦРЛ про поступлення із тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 , 1969р.н., який помер у хірургічному відділенні, чим стверджується час і місце вчинення злочину. (т.1 -а.с.158-162).

Висновок експерта за №23/2019 від 22.04.2019 року, з якого відомо, що причиною смерті ОСОБА_6 , 1969 р.н. є знекровлення організму, яке розвинулось внаслідок множинних забійних ран голови, перелому кісток носа, що призвело до зупинки серцевої діяльності та дихання, що викликало порушення функцій центральної нервової системи. Це підтверджується даними мікроскопічного (недогрів`я внутрішніх органів), макроскопічного дослідження (свіжа кров в порожнині шлунка), даними клінічного дослідження (« АДРЕСА_2 , еритроцити 2,9»). При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 виявлено: п`ятнадцять ран на голові, перелом кісток носа, два синці на обличчі та два садна на голові, три синці на правому передпліччі, три синці на лівому плечі та лівому передпліччі, один синець на правому стегні та лівій гомілці, які утворилися прижиттєво від багаторазової (всього не менше двадцяти шести прикладань) дії тупого/тупих предмета/предметів з обмеженою поверхнею, що підтверджується наявністю на тілі ОСОБА_6 ран з нерівними осадненими краями, стінки горбисті, кінці близькі до заокруглених, наявністю тканинних містків-перетинок в кінцях та в просвіті ламано-лінійних та неправильно-зірчастої форми. Дані ушкодження мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 , не могли виникнути при падінні ОСОБА_6 з висоти власного зросту. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості 1.04 проміле та 1,98 проміле відповідно, що в живих осіб може відповідати легкому алкогольному сп`янінню. (Т.1 а.с. 147-150).

Протокол огляду місця події та фототаблиці до такого від 30.03.2019 року, із якого вбачається місце скоєння обвинуваченимОСОБА_3 кримінального правопорушення, територія господарства ОСОБА_17 , ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено сліди РБК та дерев`яну палицю із слідами РБК. З місця події вилучено фрагмент тканини із крісла на якому була РБК та дерев`яну палицю з слідами РБК (т.1 -ас.163-199).

Постанову про визнання дерев`яної палиці із слідами РБК, вилученої у ході огляду місця події, речовими доказами від 30.03.2019р. (т.1 а.с.206).

Копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 №23/2019 від 30.03.2019р (т.1 а.с.209).

Дані протоколу огляду трупа тіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.03.2019 року та фототаблиці до такого, під час якого виявлено рани на голові, перелом кісток носа, синці на обличчі та садна на голові, синці на правому передпліччі, синці на лівому плечі та лівому передпліччі, синець на правому стегні та лівій гомілці (т.1 а.с.210-218).

Протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_7 та фототаблицю до нього від 03.05.2019р., в ході якого вона розказала та показала, коли, де саме, чим саме та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження (т.1 а.с.219-226).

Висновок експерта за №402/2019-ім від 04.04.2019 року, з якого вбачається, що: кров обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. (т.1 а.с.227-228).

Висновок експерта за №403/2019-ім, з якого вбачається, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров громадянина ОСОБА_3 , 1973р.н., відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах зі змивами речовини на двох ватних тампонах, вилучених з обох рук громадянина ОСОБА_3 (об`єкти №1,2), виявлена кров людини та антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від трупа ОСОБА_6 (Т.1 а.с. 229-232).

Висновок експерта за №404/2019-ім, з якого відомо, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров громадянина ОСОБА_3 , 1973р.н., відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на фрагменті тканини, вилученого під час огляду місця події (об`єкти №№1,2,3,4), виявлена кров людини та антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від трупа ОСОБА_6 (Т.1 а.с. 233-236).

Висновок експерта за №405/2019-ім, з якого вбачається, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров громадянина ОСОБА_3 , 1973р.н., відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах зі змивами речовини на двох марлевих тампонах, вилучених з обох долонь потерпілого ОСОБА_6 (об`єкти №№1,2), виявлено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від трупа ОСОБА_6 (Т.1 а.с. 237-240).

Висновок експерта за №406/2019-ім, з якого вбачається, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров громадянина ОСОБА_3 , 1973р.н., відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах зі змивами речовини на двох марлевих тампонах, вилучених під час огляду місця події (об`єкти №№1,2), виявлено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від трупа ОСОБА_6 (Т.1 а.с. 241-244).

Висновок експерта за №407/2019-ім від 19.04.2019 року, з якого відомо, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров громадянина ОСОБА_3 , 1973р.н., відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В частинах речовини бурого кольору (згідно з ухвалою «зіскоб») (об`єкт №1), частинах речовини бурого кольору (згідно з написом на пакетах «»контрольний зіскоб з стіни кухні») (об`єкт №2), - вилучених під час огляду місця події із приміщення кухні житлового будинку, що у АДРЕСА_1 , виявлено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від будь-якої особи з групою крові А ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 , і не може походити від підозрюваного ОСОБА_3 (Т.1 а.с. 245-248).

Висновок експерта за №412/2019-ім від 05.04.2019 року, з якого вбачається, що: кров від трупа ОСОБА_6 ,1969р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. (Т.1 а.с. 249-250).

Висновок експерта за №419/2019-ім від 12.04.2019 року, з якого вбачається, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на дерев`яній палиці, вилученої під час огляду місця події із приміщення коридору житлового будинку, що у АДРЕСА_1 (об`єкт №№1,2,3), виявлена кров людини та антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 , і не може походити від підозрюваного ОСОБА_3 (Т.2 а.с. 1-4).

Висновок експерта за №421/2019-ім від 12.04.2019 року, з якого вбачається, що: кров від трупа ОСОБА_6 , 1969 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на светрі (об`єкти №№1,2,3,4,5), на штанах джинсових (об`єкти №№6,8) речах, які були добровільно видані обвинуваченим ОСОБА_3 у приміщенні Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою:м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Львівської області, виявлена кров людини та антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 , і не може походити від підозрюваного ОСОБА_3 . В слідах на штанах джинсових (об`єкти №№7,9), які були добровільно видані підозрюваним ОСОБА_3 у приміщенні Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Львівської області, крові не виявлено. (Т.2 а.с. 5-9).

Висновок експерта за №71/2019ц. від 24.04.2019 року, з якого вбачається, що: кров трупа ОСОБА_6 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №412/19-ім від 05.04.2019р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ЛОБСМЕ), з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Кров обвинуваченого ОСОБА_3 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №402/19-ім від 04.04.2019р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ЛОБСМЕ). При судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук трупа ОСОБА_6 встановлено наступне: в слідах піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук трупа ОСОБА_6 (об`єкти №1,2) виявлено кров людини, антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, клітини плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Статева належність крові не встановлена через відсутність сегментоядерних лейкоцитів. Таким чином, виявлена кров, може походити від особи (осіб), кров якої (яких) відноситься до групи А з супутнім антигеном Н, в тому числі від трупа ОСОБА_6 (Т.2 а.с. 10-12).

Висновок експерта за №72/2019ц. від 24.04.2019 року, з якого вбачається, що: кров трупа ОСОБА_6 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №412/19-ім від 05.04.2019р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ЛОБСМЕ), з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Кров обвинуваченого ОСОБА_3 , відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №402/19-ім від 04.04.2019р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ЛОБСМЕ). При судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук громадянина ОСОБА_3 встановлено наступне: в слідах піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок з обох рук громадянина ОСОБА_3 (об`єкти №1,2) виявлено кров людини, антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, клітини плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Статева належність крові не встановлена через відсутність її клітинних елементів. Таким чином, виявлена кров, може походити від особи (осіб), кров якої (яких) відноситься до групи А з супутнім антигеном Н, в тому числі від трупа ОСОБА_6 . Домішок крові від самого підозрюваного не виключається (Т.2 а.с. 13-15).

Висновок експерта за №1352/2019-т від 09.04.2019 року, з якого відомо, що при судово-токсикологічній експертизі речових доказів крові і сечі з трупа ОСОБА_6 , 1969р.н., виявлено етиловий спирт в кількості : в крові 1,04проміле, в сечі -1,98проміле. Не виявлено метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів. (Т.2 а.с. 16).

Висновок експерта за №925/2019 від 17.04.2019 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів, головного мозку-3, серця-2, легень-2, печінки-1, нирок-2, підшлункова залоза-1, м`які тканини голови-4 від трупа ОСОБА_6 , - виявлено: недокрів`я внутрішніх органів; розлиті крововиливи в м`яких тканинах голови з початковими реактивними змінами; дистелектази в легенях; осередки транзиторної ішемії в головному мозку, набряк головного мозку; хронічний панкреатит із загостренням; стеатоз печінки. (Т.2 а.с. 17).

Висновок експерта за №55/2019-мк від 18.04.2019 року та фотобалиці до такого, з яких вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи клаптя шкіри від трупа ОСОБА_6 у відділенні судово-медичної криміналістики на клапті шкіри з тім`яної ділянки голови було виявлено одне наскрізне та п`ять ненаскрізних забійних ушкоджень, які утворились від дії твердого тупого предмету (предметів) з обмеженою поверхнею. (Т.2 а.с. 18-21).

Дані протоколу проведення слідчого експерименту від 17.04.2019р. за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_18 , спеціаліста та судово-медичного експерта ОСОБА_15 та відеозапис до такого, який було досліджено та переглянуто в судовому засіданні, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 на місці вчинення злочину розказав та показав, коли, де саме, чим саме та за яких обставин заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження (т.2 а.с.58-62).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.03.2019р., з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння(т.2 а.с.63);

Висновок експерта №27/2019 від 30.03.2019р., з якого відомо, що у обвинуваченого ОСОБА_3 , 1973р.н., при огляді виявлено одне садно на обличчі, яке утворилося в межах трьох-семи діб до огляду від контакту з тупим предметом, можливо при падінні з висоти, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. На тілі ОСОБА_3 виявлено не менше одного місяця прикладання тупого предмета (т.2 а.с.64).

Зазначені докази є належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Так, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно із ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Дослідивши докази обвинувачення, суд вважає їх належними, допустимими і достатніми для висновку, що поза розумним сумнівом вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, факт скоєння ним кримінального правопорушення є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.121 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати можливість настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, оскільки він своїми умисними діями наніс тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , що спричинило його (потерпілого ОСОБА_6 ) смерть.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема характеру вчинених дій, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року із змінами та доповненнями "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", при призначенні покарання суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, тяжкість наслідків тощо), особу винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України судом визнається: щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом визнаються: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи із якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Судом також враховується характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яким є умисне тяжке тілесне ушкодження, що обвинувачений ОСОБА_3 негативно характеризується за місцем свого проживання, раніше притягався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан є розлученим, ніде не працює, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину,- обвинувачений ОСОБА_3 усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення; суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , котра просить суд суворо не карати обвинуваченого, а також поведінку потерпілого ОСОБА_6 , котрий ініціював конфлікт, що передував вчиненню даного злочину.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №150 від 17.04.2019р. встановлено, що ОСОБА_3 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; психічною хворобою не страждає, виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.121 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21.08.2019 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив даний злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, до ухвалення вироку Мостиським районним судом Львівської області від 21.08.2019р., суд вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ч.1 ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також ст.75 КК України та призначення покарання з випробуванням,- відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Оскільки до обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.03.2019 року було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, то суд у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України, вважає за необхідне зарахувати у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з часу його затримання з 30.03.2019 року по день набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2019 року накладено арешт на дерев`яну палицю, що була виявлена та вилучена під час огляду будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 згідно з протоколом огляду від 30.03.2019 року.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.
Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази: дерев`яну палицю із слідами РБК (квитанція №000201); взірці волосся ОСОБА_6 (квитанція №000183); змиви із обох рук ОСОБА_3 (квитанція №000198); змиви із обох рук ОСОБА_6 (квитанція №000200); фрагмент тканини із крісла, на якому була РБК (квитанція №000199); два змиви РБК (квитанція №000194); зіскоб РБК (квитанція №000196); зрізи нігтів із обох рук ОСОБА_3 (квитанція №000195); зрізи нігтів із обох рук ОСОБА_6 (квитанція №000197); куртку світло-сірого кольору, піджак чорного кольору, светр коричневого кольору, сорочку в зелено-синю смужку, светр світло-синього кольору, кальсони світло-сірого кольору, що належали потерпілому ОСОБА_6 (квитанція №000203),- які знаходяться на зберіганні в камері схову Мостиського ВП Яворівського ВП ГУПН у Львівській області - необхідно знищити; джинсові штани синього кольору та светр темно-зеленого кольору, які належать обвинуваченому ОСОБА_3 та знаходяться на зберіганні в камері схову Мостиського ВП Яворівського ВП ГУПН у Львівській області, згідно квитанції №000202,- слід повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, суд виходить з таких міркувань.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 30 березня 2019 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з часу затримання 30 березня 2019 року по 28 травня 2019 року включно.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 27 травня 2019 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 липня 2019 року, який в процесі розгляду справи продовжувався до 24 вересня 2019 року, до 22 листопада 2019 року та до 21 січня 2020 року включно.

Як роз`яснено ВССУ в «Узагальненні судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, зазначено таке: «Законність тримання заявника під вартою з 15.10.2001 до 04.08.2003 п. 74 «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під вартою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п.1 ст.5 Конвенції. Суд також повторює, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (див. справу «Барановський проти Польщі») № 28358/95, п. п. 55-56, ЄКЛП 2000-III, та справу «Кавка проти Польщі» № 25874/94 п. 51, від 09.01.2001, справу «Фельдман проти України», № 76556/01 та № 3877904, п. 73 від08.04.2010)». У п.75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд 15.10.2001 прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обгрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п.1 ст.5 (див. справа «Соловей і Зозуля проти України», п.76, від 27.11.2008). За таких обставин Суд вважає, що рішення районного суду від 15.10.2001 не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, а тому тримання заявника під вартою після 15.10.2001 також не відповідає п.1 ст.5 Конвенції».

Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п.74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч.1 ст.115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

При цьому, якщо питання про доцільність та обгрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд з метою забезпечення прав засудженого в разі неможливості завершення провадження в апеляційному порядку до спливу двомісячного строку з дня ухвалення вироку судом першої інстанції необхідно незалежно від наявних клопотань сторін кримінального провадження розглянути питання доцільності та обгрунтованості тримання під вартою. У такому випадку суд застосовує правила ст.331 КПК до завершення розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Отже з врахуванням роз`яснень, викладених ВССУ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений судом до 21 січня 2020 року включно, на думку суду слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 21 березня 2020 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з 30.03.2019 року, тобто з дня його фактичного затримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21.08.2019 року більш суворим покаранням за даним вироком суду,- у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців, зарахувавши в строк покарання відбуте ним частково покарання за попереднім вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21.08.2019.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час його попереднього ув`язнення з 30.03.2019 року по день набрання даним вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 30.03.2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжений судом до 21 січня 2020 року включно, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 21 березня 2020 року.

Арешт на дерев`яну палицю, що була виявлена та вилучена під час огляду будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 згідно з протоколом огляду від 30.03.2019 року, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2019 року, скасувати.

Речові докази: дерев`яну палицю із слідами РБК (квитанція №000201); взірці волосся ОСОБА_6 (квитанція №000183); змиви із обох рук ОСОБА_3 (квитанція №000198); змиви із обох рук ОСОБА_6 (квитанція №000200); фрагмент тканини із крісла, на якому була РБК (квитанція №000199); два змиви РБК (квитанція №000194); зіскоб РБК (квитанція №000196); зрізи нігтів із обох рук ОСОБА_3 (квитанція №000195); зрізи нігтів із обох рук ОСОБА_6 (квитанція №000197); куртку світло-сірого кольору, піджак чорного кольору, светр коричневого кольору, сорочку в зелено-синю смужку, светр світло-синього кольору, кальсони світло-сірого кольору, що належали потерпілому ОСОБА_6 (квитанція №000203),- які знаходяться на зберіганні в камері схову Мостиського ВП Яворівського ВП ГУПН у Львівській області - знищити; джинсові штани синього кольору та светр темно-зеленого кольору, які належать обвинуваченому ОСОБА_3 та знаходяться на зберіганні в камері схову Мостиського ВП Яворівського ВП ГУПН у Львівській області, згідно квитанції №000202,- повернути ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1