У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 151 001 138 77 від 19 листопада 2015 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу по 25 серпня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, перса, офіційно не працевлаштованого, що реєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 138 77 від 19 листопада 2015 року продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою по 25 серпня 2019 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, суд послався на те, що, відповідно до обстави кримінального провадження, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення умисного протиправного заподіяння смерті колишній дружині з мотиву особистих неприязних стосунків, з особливою жорстокістю, а тому, з огляду на суспільну небезпечність та характер інкримінованих обвинуваченому дій, наявність високої ймовірності вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи інших позапроцесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, та дають підстави для визнання доцільним продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року, прийняти нове рішення про зміну запобіжного заходу, визначивши його не пов?язаним з триманням під вартою.
На обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує, що суд, всупереч практики Європейського Суду з прав людини, при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не розглянув питання щодо можливого застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, на думку обвинуваченого, сторона обвинувачення обмежилась простим перерахуванням ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, без належного перерахування обґрунтованих фактів та доказів їх наявності.
При цьому, обвинувачений вважає, що тривалий час перебування під вартою протягом судового розгляду провадження судом першої інстанції може призвести до тяжких, незворотних наслідків у виді розриву наявних соціальних стосунків, що порушує його-обвинуваченого право на свободу, а тому, фактично, змушує його- ОСОБА_5 відбувати покарання у виді позбавлення волі, не будучи засудженим вироком місцевого суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги та вважали за можливе змінити запобіжний захід обвинуваченому на цілодобовий арешт, пояснення прокурора, підтримані потерпілим ОСОБА_7 та його представником - адвокатом ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційних вимог обвинуваченого, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали з кримінального провадження № 120 151 001 138 77 від 19 листопада 2015 року та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступним.
Як убачається з матеріалів провадження, Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 120 151 001 000 138 77 від 19 листопада 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що дають підстави для визнання доцільним продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою по 25 серпня 2019 року включно.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У свою чергу, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України
Розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та, виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 25 серпня 2019 року включно, оскільки він, у тому числі, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, що віднесений законом до особливо тяжких злочинів, за який, у разі доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_5 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті колишній дружині з мотиву особистих неприязних стосунків, з особливою жорстокістю, передбачено призначення покарання від десяти до п?ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що вказує на ризики переховування його від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків ще не допитаних, які на стадії судового розгляду не зменшилися, що не сприяє застосуванню більш м`яких запобіжних заходів, - оскільки тримання ОСОБА_5 під вартою на стадії судового розгляду провадження є виправданим та таким, що вимагає справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки суд своїм рішення повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Слід відмітити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого в суді апеляційної інстанції в частині недоведеності його вини - не є предметом апеляційного перегляду.
На правильність висновків суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу не можуть вплинути доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він може втратити соціальні зв?язки, з огляду і на те, що він обвинувачується у вбивстві колишньої дружини, спільні діти з яким виховуються дідусем та бабусею.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 151 001 138 77 від 19 листопада 2015 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 25 серпня 2019 року включно, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3