Справа № 202/8542/19
Провадження № 1-кс/202/212/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
17 січня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000924 від 13.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме: 1) нежитлові будівлі загальною площею 2973,7 кв.м.: А - склад загальною площею 2403,9 кв.м., Б-склад загальною площею 569,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_6 2) нежитлові будівлі загальною площею 2403,9 кв.м.: А-склад загальною площею 1858,4 кв.м., Б-склад загальною площею 545, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_7 , шляхом заборони користування та розпорядженням вказаним майном, а також заборони державним реєстратором вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно вказаного майна.
Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000924 від 13.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Зазначає, що в період з 2018 року по лютий 2019 року невстановлені особи шляхом обману заволоділи приміщенням складу, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , який збудований ОСОБА_8 та документи щодо оформлення права власності на які перебували в органах самоврядування Новомосковського району Дніпропетровської області. 19.10.1990 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який був уповноваженою особою ОСОБА_11 ( ОСОБА_6 ), було укладено договір про купівлю продаж нерухомого майна (нежитлова будівля) загальною площею 2973,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори ОСОБА_12 та зареєстровано у реєстрі за № 14919. 24.09.2018 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_13 внесено відомості до реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі загальною площею 2973,7 кв.м.: А-склад загальною площею 2403,9 кв.м., Б-склад загальною площею 569,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу зареєстровано у реєстрі за № 14919 за ОСОБА_6 . 19.12.2019 року нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказам в даному кримінальному провадженні. 23.12.2019 року допитано у якості свідка ОСОБА_14 , яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, провела технічну інвентаризацію об`єкта на нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі загальною площею 2973,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до показань ОСОБА_14 нею не проводилася інвентаризація об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою та не видавався технічний паспорт на вказаний об`єкт нерухомого майна, а також не проводилася жодна інвентаризація у с. Попасне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, тобто вказане нерухоме майно є об`єктом протиправних кримінальних дій. 23.12.2019 року органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі, загальною площею, 2403,9 кв.м.: А-склад загальною площею 1858,4 кв.м., Б-склад загальною площею 545, 5 кв.м, власником яких є ОСОБА_7 . Право власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_7 24.09.2018 року в той же день коли було зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: р/н 14911, виданого 18.10.1990 року, видавник: Державний нотаріус четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 . Також в реєстраційній справі на вказаний об`єкт наявні електроні копії технічного паспорта від 09.10.2016 року складеного від імені ОСОБА_14 , тобто вказане майно було об`єктом протиправного кримінального дій.З урахуванням того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набули права власності на підставі тотожних документів, технічні паспорти виконані від імені ОСОБА_14 , яка прямо стверджує про факт їхньої підробленості, а також подачі вказаних документів та проведення реєстраційних дій в один день державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_13 , наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діяли спільно з метою заволодіння правом власності на вказані об`єкти нерухомого майна.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків знищення, пошкодження, псування, перетворення вказаних об`єктів нерухомого майна шляхом проведення будівельних робіт для зміни їх планування, розмірів, конструктивних особливостей, з метою неможливості їх подальшої ідентифікації під час проведення відповідної судової будівельної оціночної експертизи, а також внесення безпідставних змін до відомостей, що зберігаються у відповідних державних реєстрах нерухомого майна, щодо площі, видів та кількості літерних позначень, адреси тощо.
У зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000924 від 13.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В своєму клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі загальною площею 2973,7 кв.м.: А-склад загальною площею 2403,9 кв.м., Б-склад загальною площею 569,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_6 ; нежитлові будівлі загальною площею 2403,9 кв.м.: А-склад загальною площею 1858,4 кв.м., Б-склад загальною площею 545,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_7 .
Між тим, необхідність накладення арешту на зазначене майно слідчим у клопотанні не доведена.

Клопотання слідчого не містить доказів щодо дійсного власника майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

Матеріали клопотання не містять належних даних щодо здійснення досудового розслідування за фактом заволодіння нерухомим майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, у матеріалах клопотання відсутні дані про визнання майна, на яке слідчий просить накласти арешт, речовим доказом, відповідна постанова не долучена.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна є необґрунтованим, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000924 від 13.11.2019 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1