ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/3391/19

28 лютого 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Стидин, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 23.11.2019 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у магазині, що за адресою: с. В. Стидин, вул. Зарічна, Костопільського району, Рівненської області, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 не менше одного удару кулаком правої руки в область голови. В результаті вказаних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 заподіяно легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, у вигляді крововиливу в білкову оболонку лівого ока, субкон`юктивального крововиливу, струсу головного мозку, що підтверджений описом патологічної неврологічної симптоматики притаманної для даного виду закритої черепно-мозкової травми.

Тобто, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно 23.11.2019 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у магазині, що за адресою: с. В. Стидин, вул. Зарічна, Костопільського району, Рівненської області, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що оскільки обвинувачений не відшкодував йому завдані збитки, тому він має до нього претензії морального та матеріального характеру.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України правильна, оскільки він скоїв умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також беручи до уваги щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України ближче до нижньої межі у виді виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов до обвинуваченого не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, ч.2 ст. 125 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1