ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1629/20 Справа № 215/529/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 09 січня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-27.12.2011 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ст.309 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. 12.06.2014 року на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнений від відбування покарання з не відбутим строком 2 роки 18 днів.
-03.10.2016 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ст.185 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та визначено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_8 , 1960 року народження з якою він проживає в одній квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань останньої.
Зокрема, 19.01.2019 приблизно о 18:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 психологічне насильство в сім`ї, ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Так, відносно ОСОБА_7 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2019 ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Далі, 10.11.2019 приблизно о 15:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 психологічне насильство в сім`ї, ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Так, відносно ОСОБА_7 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.12.2019 ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, 30.11.2019 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 психологічне насильство в сім`ї, ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Так, відносно ОСОБА_7 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.12.2019 ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не припиняючи свої умисні протиправні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, 04.01.2020, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ображав словами нецензурної лайки свою матір ОСОБА_8 , погрожував їй фізичною розправою, вимагав у неї гроші, внаслідок чого ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у приниженні честі та гідності останньої.
Отже, вказаними насильницькими діями, ОСОБА_7 у період час з 19.01.2019 по 04.01.2020 заподіяв своїй матері ОСОБА_8 систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди психічному здоров`ю, погіршення якості життя потерпілої.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити та передати матеріали для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 посилається на порушення судом матеріального та процесуального права.
Так, обвинувачений вказує на те, що ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду йому не було роз`яснено право на захист.
Поряд із цим, ОСОБА_7 вказує на те, що зазначені у вироку пояснення потерпілої щодо його поведінки не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 пробачила свого сина, не мала до нього претензій та просила суд надати йому останній шанс для виправлення без ізоляції від суспільства.
Окрім наведеного, обвинувачений вказує на неправильну кваліфікацію його дій за ст. 126-1 КК України та вважає, що ці дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Серед іншого, обвинувачений вказує на те, що суд помилково визнав в якості обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, оскільки за ст. 126-1 КК України він притягується до відповідальності вперше.
На переконання ОСОБА_7 ,, суд призначив йому занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та потерпілої, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, роз`яснивши учасникам провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів та обмежився лише допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням даних, що характеризують його особу.
Між тим, даними, зафіксованими на технічному записі судового, засідання встановлено, що прийнявши рішення про слухання кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_7 розуміє правильно зміст зазначених в обвинувальному акті обставин. До того ж, суд залишив поза увагою те, що позиція обвинуваченого щодо цих обставин постійно змінювалась та під час надання пояснень він вказав, що не вважає свої дії такими, що тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
На переконання колегії суддів, наведене не може свідчити про визнання обвинуваченим обставин, викладених в обвинувальному акті, що відповідало б положенням ч. 3 ст. 349 КПК України.
На неправильне розуміння обвинуваченим положень ч. 3 ст. 349 КПК України, окрім зазначеного, вказують також й доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , який серед іншого порушує питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Наведені порушення колегія суддів вважає такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та розцінює їх як істотні.
Згідно п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст. 370 КПК України, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Отже, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим, прийнявши законне і обґрунтоване рішення.
Окрім того, у разі підтвердження об`єму пред`явленого обвинувачення належними та допустимими доказами, призначене обвинуваченому покарання слід вважати таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не є суворим.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4