Справа № 369/3506/20
Провадження №1-кс/369/759/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні за № 0000065 від 21.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 подала до суду клопотання, в яких просить надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 21.11.2012 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Наприкінці квітня 2001 року в м. Київ громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи на залізничній станції «Дарниця», незаконно та без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої слідством особи ніж, який зберігаючи при собі незаконно перевіз громадським транспортом за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав його до 16.05.2001 року.
16.05.2001 ОСОБА_5 взяв по місцю свого проживання вищевказаний ніж, на громадському транспорті перевіз його в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області та незаконно, без передбаченого законом дозволу став переносити по вулицях с. Тарасівна.
Надалі, 17.05.2001 приблизно о 00-30 год. ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції поблизу будинку № 8 по провулку Горького с. Тарасівна, у якого при особистому огляді був виявлений та вилучений ніж, який згідно висновку криміналістичної експертизи №196 від 18.06.2001 є клинковою холодною зброєю колюче ріжучої дії.
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, кваліфіковане як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
18.05.2001 слідчим відділом Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області відносно ОСОБА_5 порушено кримінальну справу №13-2747 за фактом вчинення ним злочину, передбаченого ч. З ст. 222 КК України (в редакції 1960 року).
Надалі, 18.05.2001 ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 222 КК України (в редакції 1960 року).
За результатами досудового слідства складено обвинувальний висновок відносно ОСОБА_5
04.06.2002 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 оголошено в розшук.
28.07.2003 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області кримінальну справу №13-2747 повернуто прокурору Києво- Святошинського району для організації додаткового розслідування.
05.09.2003 досудове слідство по кримінальній справі зупинене у зв`язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_5
21.11.2001 відомості про факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 222 КК України (в редакції 1960), внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зважаючи, що вжитими під час досудового розслідування слідчими діями, а також оперативно-розшуковими заходами встановити місце знаходження ОСОБА_5 не виявилось можливим 22.11.2012 досудове розслідування у вказаному провадженні зупинене у зв`язку з переховуванням ОСОБА_5
03.02.2014 досудове розслідування у даному кримінальному проваджені відновлено у зв`язку з необхідністю вжити заходів, щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 відповідного запобіжного заходу.
04.03.2014 кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення змінена з ч. 3 ст. 222 КК України в редакції 1960 року на ч. 2 ст. 263 КК України в редакції 2001 року.
06.03.2014 за матеріалами кримінального провадження складено та надіслано ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, є зібрані докази у кримінальному провадженні, а саме: протокол огляду місця події від 17.05.2001, протоколи допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_5 , висновком криміналістичної експертизи № 196 від 18.06.2001, протокол огляду речового доказу та інші докази в своїй сукупності.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
У зв`язку з ухиленням від явки до органу досудового розслідування громадянина ОСОБА_5 було оголошено в розшук, під час здійснення якого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Білорусь та постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.03.2014 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Аналізуючи ризик переховування від органу досудового розслідування в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній не має постійного місця проживання в Україні, не має міцних соціальних зв`язків в Україні, громадянин іншої країни, відтак, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде і надалі намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що має місце протягом тривалого часу.
При цьому слід взяти до уваги факт порушення ОСОБА_5 умов застосованого до нього раніше запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та переховування на даний час від органу досудового розслідування.
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Необхідно зазначити, що даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання свідків може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь- яких показань.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. З ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.03.2014 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого на даний час сплинув.
Тому прокурор просив суд надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, громадянина Білорусії, білоруса, освіта середня-спеціальна, тимчасово не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, з метою його приводу у суд для участі у розгляді судом клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши клопотання, додані до них документи, приходить до переконання, що клопотання прокурор не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 141 КПК України, у клопотанні про здійснення приводу під час досудового розслідування зазначаються:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) процесуальний статус особи, про здійснення приводу якої заявлено клопотання, її прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання;
3) процесуальна дія, учасником якої повинна бути особа, про здійснення приводу якої заявлено клопотання;
4) положення цього Кодексу, яким встановлено обов`язок особи з`явитися за викликом, та обставини невиконання особою цього обов`язку;
5) відомості, які підтверджують факти здійснення виклику особи у встановленому цим Кодексом порядку та отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом;
6) прізвище, ім`я, по батькові та посада слідчого, прокурора;
7) дата та місце складення клопотання.
До клопотання додаються копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує свої доводи.
З наданих матеріалів клопотання вбачається, що відсутні відомості, які підтверджують факти отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, а саме у відповідності до положень ст. 136 КПК України.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази про отримання ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 06 березня 2014 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.
З огляду на викладене, вважаю, що клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 та клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не підлягають до задоволення, оскільки достатніх підстав стверджувати те, що підозрюваний повідомлений про виклик до слідчого/прокурора або неможливість вручення йому виклику, належним чином суду не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,183, 188-190, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Відмовити прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 в клопотанні про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 та клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1