справа №176/813/20
провадження №1-кп/176/195/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального процесу: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою від 15 травня 2020 року про примирення між потерпілим і обвинуваченим у кримінальному провадженні, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2020 року за №0000306, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У судовому засіданні на розгляд суду обвинуваченим ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_5 подана на її затвердження угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, яка є укладена останніми від 15 травня 2020 року в кримінальному провадженні, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2020 року за №0000306, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ст. 190 ч. 1 КК України.

Зі змісту угоди витікає, що ОСОБА_4 у день 03.03.2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Приблизно у цей час до нього додому прийшов раніше знайомий ОСОБА_5 , який приніс із собою свій мобільний телефон марки Apple IPhone 4S ІМЕI 1: НОМЕР_1 , який він придбав бувшим у використані 17.02.2020 року в ПТ ПП «Ера-Дом» і компанія «Ваш ломбард» за 800 гривень. Даний мобільний телефон ОСОБА_5 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_4 , передав останньому, для того щоб ОСОБА_4 налаштував його.

У цей час ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, умисно ввів в оману відносно своїх справжніх намірів свого знайомого ОСОБА_5 та під приводом здійснення налаштування мобільного телефону марки Apple IPhone 4S ІМЕI 1: НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , взяв його, тобто заволодів вищевказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись у квартири АДРЕСА_2 , маючи у своїх руках мобільний телефон марки Apple IPhone 4S ІМЕI 1: НОМЕР_1 , яким він заволодів шляхом зловживання довірою, що належить потерпілому ОСОБА_5 , висловлюючи словесні погрози категорично відмовився повертати його останньому.

Одразу після викрадення даного мобільного телефону ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 950 гривень.

Також в угоді визначені підстави та узгоджене сторонами покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме враховуючи особу винного, наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, а також враховуючи вимоги ч. 1 ст. 69-1 КК України щодо граничного розміру покарання, сторони домовились про призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік, із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік. На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України встановити ОСОБА_4 наступні зобов`язання: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Під час обговорення підстав затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним ОСОБА_4 останній у судовому засіданні просить указану угоду з потерпілим затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Також пояснив, що він фактично є зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , що це є гуртожиток, такі обставини існували завжди, були незмінними як на момент укладання угоди так і до теперішнього часу.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_5 , з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_3 , які в судовому засіданні також вважали, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просять цю угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, дослідивши матеріали судового провадження за обвинувальним актом з додатками, дослідивши зміст та підстави угоди від 15 травня 2020 року про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд приходить до висновку про неможливість затвердження даної угоди з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду, розгляд якої проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як убачається зі змісту угоди, яка є укладеною на досудовому розслідуванні між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , та яка надійшла до суду на її затвердження, то в ній сторонами угоди узгоджена міра покарання за ст. 190 ч. 1 КК України, яку має понести у разі її затвердження ОСОБА_4 , яка не відповідає вимогам закону, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, оскільки санкцією статті 190 ч. 1 КК України не передбачений такий вид покарання як позбавлення волі, найсуворіше покарання, яке є передбачене санкцією ст. 190 ч. 1 КК України та яке може бути застосоване до особи, являється обмеження волі.

Крім того, сторони угоди про примирення дійшли в ній згоди подати на затвердження на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання у разі його призначення, що також не відповідає закону, а саме положенням ст. 75 КК України, фактично в угоді на її затвердження запропоновано вирішення питання в порядку ст. 78 КК України аналогічно вирішенню правових наслідків звільнення засудженої особи від покарання у разі дотримання цією особою покладених вироком суду обов`язків протягом іспитового строку, а не щодо звільнення від відбування призначеного покарання, як то передбачають та регулюють приписи ст. 75 КК України.

Узгоджені та запропоновані сторонами підстави врахування судом при затвердженні угоди про примирення при визначенні граничної межі міри покарання положень ст. 69-1 КК України з врахування лише однієї пом`якшувальної обставини у вигляді щирого каяття у свою чергу також не відповідають вимогам закону в частині цієї норми статті, так як положення ст. 69-1 КК України можуть бути застосовані та застосовуються за наявності певних умов, визнання обвинуваченим своєї вини,за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та за одночасної наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, які є передбачені як пунктом 1 так і пунктом 2 частини першої статті 66 цього Кодексу.
В угоді про примирення між сторонами зазначено про наявність лише однієї пом`якшувальної обставини, що передбачена ч. 1 ст. 66 КК України, у вигляді щирого каяття, що відповідає змісту та даним обвинувального акту. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину повністю та також висловив щире каяття. Однак, будь-які обставини, які б вказували на наявність одночасно інших пом`якшувальних обставин, що є передбачені ще й частиною 2 ст. 66 КК України, як то добровільне відшкодування завданого збитку чи усунення заподіяної шкоди, в поданій на затвердженні угоді про примирення не зазначені та не відображені, про такі пом`якшувальні обставини не йдеться в обвинувальному акті, будь-які докази на це не долучені до угоди та не подані в судовому засіданні, що вказує на не відповідність даної угоди про примирення, яка узгоджена сторонам та запропонована суду на її затвердження, вимогам закону в цій частині.

Згідно вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею. Таким чином, як зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, так і зміст угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, який подається сторонами на її затвердження судом, має погоджуватися та відповідати змісту обвинувачення, яке висувається згідно з обвинувальним актом.
Як вбачається, при узгодженні домовленостей в угоді про примирення від15 травня 2020 року сторони відступили від змісту та вийшли за межі обвинувачення. При узгодженні обставин діяння, яке вчинив та яке визнає ОСОБА_4 за угодою, сторони визначили, що останній розпорядився майном у вигляді мобільного телефону одразу після його викрадення, у той час коли в обвинувальному акті висувається обвинувачення в цій частині, яке полягає в тому, що ОСОБА_4 цим мобільним телефоном розпорядився одразу після його заволодіння, тобто убачається відступ, відхилення від обвинувачення. Так, викрадення майна та заволодіння майном шляхом зловживання довірою утворюють та передбачають різні склади кримінальних правопорушень, які інкримінуються різними статями та частинами кримінального закону, тобто убачається не відповідність угоди про примирення вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому зсіданні вказав і підтвердив, що він є зареєстрований та по цей час мешкає у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але аж ніяк не квартира, ця адреса являлась не змінною протягом усього часу його проживання (згідно паспорту зареєстрований з 09.10.2015 року), та про ці обставини йому було відомо й на момент укладання угоди, умови якої запропоновані суду на її затвердження. Таким чином, убачається явна відсутність фактичних підстав для визнання винуватості за запропонованою угодою в частині місця вчинення злочину (п. 6 ч. 7 ст. 474 КПК України ).

Крім того, умови п. 5 угоди про примирення, яка розглядається, також не відповідають вимогам закону, так як цим пунктом сторони погодили на затвердження право прокурора упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звертатися до суду з клопотанням про скасування вироку, у той час коли ч. 1 ст. 476 КПК України передбачено та встановлено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, тобто у відповідності до виду угоди у даному випадку таке право буде мати потерпілий, а не прокурор.
Відповідно до ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду, розгляд якої проводиться судом під час підготовчого судового засідання. У підготовчому судовому засіданні угоду, укладену під час досудового розслідування та яка надійшла разом з обвинувальним актом, суд перевіряє на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, та за наявності підстав, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, вправі відмовити у затверджені такої угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в затвердженні вищезазначеної угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 від 15 травня 2020 року слід відмовити, та кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку дотримання вимог укладання угоди. Так як цю угоду про примирення укладено під час досудового розслідування, та положення угоди, які досягнуті сторонами, не відповідають вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 314 ч. 3 п. 1, 469, 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 від 15 травня 2020 року в кримінальному провадженні, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2020 року за №0000306, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ст. 190 ч. 1 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2020 року за №0000306, яке надійшло з угодою від 15 травня 2020 року про примирення між потерпілим і обвинуваченим у кримінальному провадженні, повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1