Справа № 953/8152/20
н/п 1-кс/953/4113/20
"29" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представників власників майна - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
26.05.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на:
екскаватор гусеничний JS 205 LC, VIN - SHAJE 20 НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 ;
екскаватор гусеничний JS 220 NLC, VIN - НОМЕР_4 , д.н. НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 ;
екскаватор гусеничний JS 220, VIN - НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 ;
навантажувач фронтальний 455 ZX, VIN - НОМЕР_10 , д.н. НОМЕР_11 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 , які на праві власності належать ПРЕДСТАВНИЦТВУ ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
екскаватор навантажувач JCB JCB, VIN - 4CB НОМЕР_13 , д.н. НОМЕР_14 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_15 , який на праві власності належить ТОВ «Контракшн Машинері»;
вантажні транспортні засоби - MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_16 , д.н. НОМЕР_17 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_18 ; MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_19 , д.н. НОМЕР_20 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_21 ; MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_22 , д.н. НОМЕР_23 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_24 ; MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_25 , д.н. НОМЕР_26 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_27 відповідно до свідоцтв про реєстрацію належать на праві власності ТОВ «Порше Лізинг Україна»,
шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2020 до Київського ВП надійшла заява представника " ОСОБА_6 , стосовно вчинення директором вказаного підприємства злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
№03022020/1 від 03 лютого 2020 року, відповідно до якого реалізував на користь ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» навантажувач фронтальний JCB 455ZX (VIN-code PUN455ZXLG2415317) д.н. НОМЕР_28 ;
№11022020/1 від 11 лютого 2020 року, відповідно до якого реалізував на користь ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» Екскаватор гусеничний JCB JS 205 LC, VIN-code SHAJE20BCH2473485 д.н. НОМЕР_29 ;
№ НОМЕР_30 від 17 лютого 2020 року, відповідно до якого реалізував на користь ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» Екскаватор навантажувач JCB 4CB, VIN-code JCB4CX4WAJ2666972 д.н. НОМЕР_31 ;
№ НОМЕР_32 від 19 лютого 2020 року, відповідно до якого реалізував на користь ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» Екскаватор гусеничний JCB JS220LC, VIN-code SHAJ2222 CHG2282507 д.н. НОМЕР_33 ;
№ НОМЕР_34 від 19 лютого 2020 року, відповідно до якого реалізував на користь ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» Екскаватор гусеничний JCB JS220NLC, VIN-code JCB НОМЕР_35 д.н. НОМЕР_36 .
Однак за вище названими Договорами оплата не проводилась, що підтверджує незаконність дій ОСОБА_7 зв`язку з перевищення службових повноважень.
Крім того, відчуження будь якого майна ПРЕДСТАВНИЦТВО ОСОБА_9 , згідно Статуту, здійснюється за обов`язковою згодою правління Представництва.
Таким чином, директор ОСОБА_7 , фактично вступив в злочинну змову із директором ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» з метою відчуження майна представництва на користь останніх, оскільки на рахунки Представництва «ВЕКТО» СП З.О.О грошові кошти за договорами купівлі-продажу не надходили, хоча техніка була передана покупцеві.
Окрім цього, 08 листопада 2019 року між ПРЕДСТАВНИЦТВО ОСОБА_9 та ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО» було укладено договір оренди автотранспорту №0811-19, відповідно до якого Представництво передало в оренду будівельну техніку MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_16 , д.н. НОМЕР_17 , MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_19 , д.н. НОМЕР_20 , MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_22 , д.н. НОМЕР_23 , MAN TGS 41.400 8х4, VIN - НОМЕР_25 , д.н. НОМЕР_26 (яка раніше була придбана Представництвом за договорами лізингу із ТОВ «Порше Лізинг Україна»). За весь час орендування вказаної техніки, передбачена договором оренди плата не була зарахована з боку орендаря ТОВ «СТРОЙТРАНСАВТО».
Таким чином, Представництву наносились збитки в розмірі орендної плати, але директором не вживались заходи стосовно повернення майна Представництва, розірвання договору оренди.
Прокурор вважає, що вказане майно незаконно перебуває у чужому володінні і місцезнаходження їх не відоме та воно може вільно пересуватись, бути відчуженим стороннім особам, тому на підставі ст.98 КПК України по даному кримінальному провадженню мають значення речового доказу. Зазначені транспортні засоби зберегли на собі сліди або відомості вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом та отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою виявлення, розшуку та забезпечення збереження як речового доказу зазначеного майна виникла невідкладна необхідність в накладенні на нього арешту.
Прокурор в судовому зсіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.
Представники власників майна - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання, письмові пояснення долучені до матеріалів справи; адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність, а також на відсутність обумовлених критеріїв визначених ст. 98 КПК України та існуючого порушення норм процесуального права з питань доведення дієвості та необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна.
Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, представників власників майна, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, встановив наступне.
Так, до ЄРДР слідчим були внесені відомості про те, що 07.05.2020 до Київського ВП надійшла заява представника " ОСОБА_6 , стосовно вчинення директором вказаного підприємства злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, на думку сторони обвинувачення вказане майно незаконно перебуває у чужому володінні і місцезнаходження його не відоме та воно може вільно пересуватись, бути відчуженим стороннім особам, оскільки в розпорядженні ПРЕДСТАВНИЦТВА «ВЕКТО» СП З.О.О. наявні лише копії договорів купівлі продажу техніки, а оригінал може бути поданий до сервісних центрів МВС України для перереєстрації права власності, а тому на підставі ст.98 КПК України по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу.
Крім того, в клопотанні про накладення арешту на майно, прокурор посилається на те, що зазначені транспортні засоби зберегли на собі сліди або відомості вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом та отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою виявлення, розшуку та забезпечення збереження як речового доказу зазначеного майна просить накласти арешт на вказане майно.
Однак у клопотанні про арешт майна прокурор не наводить у відповідності до яких саме документів підтверджується зазначений факт.
Прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно саме для збереження речових доказів.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу, виходячи зі змісту клопотання, прокурор не обґрунтував жодного з критеріїв визначених ст.98 КПК України, яким би відповідало вказане майно.
При цьому слідчий суддя враховує, що відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Так, слідчому судді органом досудового розслідування не надано даних щодо наявності в кримінальному провадженні зазначених осіб.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997) гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В силу положень Конституції України непорушність права приватної власності резюмується. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦКУ).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ст. 319 ЦКУ).
Згідно ч. 2 ст. 321 ЦКУ особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Ісмаїлов проти Росії від 06.11.2008 року, де вказувались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, під час вирішення питання накладення арешту на майно слід врахувати положення статті 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи відсутність обумовлених критеріїв визначених ст. 98 КПК України та існуючого порушення норм процесуального права з питань доведення дієвості та необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора, в зв`язку з його недоведеністю.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1