Справа № 442/8769/19
Провадження № 1-кс/442/2041/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року cлідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області про закриття кримінального провадження, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 21.09.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001746 від 17.09.2019.
В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим в межах даного кримінального провадження не проведено жодної слідчої дії. Слідчий не провів допиту її, як заявниці,не визнано її як потерпілу, проте це не завадило слідчому в триденний термін дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення без виклику та допиту останнього як свідка. В супереч вимогам ч.5 ст. 110 КПК України свою постанову слідчий мотивував в основному викладом повного коментаря ст..356 КК України. Вважає, що в оскаржуваній постанові слідчим не надано оцінки обставинам події, як і не наведено належних висновків, які б не викликали сумніву щодо необхідності (законності) закриття кримінального провадження, вжиття заходів щодо встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Вважає постанову необґрунтованою, протиправною, передчасною і такою, що не відповідає завданню кримінального провадження.
Скаржниця та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали з підстав викладених у ній, просили задоволити.
Слідчий 2 відділення Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки, що не є перешкодою для розгляду скарги. Матеріали кримінального провадження не надав, тому, слідчий суддя виходить з наявних при матеріалах скарги доказів.
Заслухавши позицію скаржниці, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповіднодо ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження за №0001746 від 17.09.2019, правова кваліфікація ст.356 КК України.
Постановою слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області від 21.09.2019 кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Зі змісту оскаржуваної постанови до такого висновку слідчий дійшов проаналізувавши положення ст.356 КК України та зібрані дані органом досудового розслідування, проте, які саме дані зібрані дані, які проведено оперативні заходи не вказує.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, дослідження і оцінки слідчим, прокурором доказів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, серед іншого, повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Однак, незважаючи на вказані вимоги закону, слідчий у судове засідання не з`явився, та відповідно не довів обставин, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.
В процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Закриття провадження фактично внаслідок неналежного виконання слідчим своїх обов`язків порушує права заявника.
Будучи зобов`язаним забезпечити ефективне досудове розслідування, орган досудового розслідування впродовж строку, передбаченого абзацом 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, має встановити, чи була подія кримінального правопорушення, а також у разі відсутності такої або виявлення інших підстав для закриття провадження прийняти відповідне рішення.
З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку дії слідчого суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, тому закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є необґрунтованим та передчасним.
Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу задоволити.
Скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 21.09.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001746 від 17.09.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1