ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/902/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2252/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109) про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 .

Своє рішення суд обґрунтував тим, що поведінка засудженого під час відбування покарання, який поряд з заохоченнями, періодично порушував режим утримання, за що отримував стягнення, не свідчить що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення.
Вважає, що за 6 років та 2 місяці відбування покарання він довів своє виправлення.
Зокрема вказує, що визнав свою провину, не намагався уникнути відповідальності, повністю сплатив судові витрати.
Крім того вказує, що за час відбування покарання він мав заохочення та наразі є головою колективна засуджених та очолює комунально-побутову секцію.
Також просить врахувати, що на час відбування ним покарання у нього померли брат та батько, а мати яка залишилась не може самостійно себе обслуговувати та потребує догляду.
Безпосередньо перед апеляційним розглядом засуджений подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора,який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження колегія судів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.08.2014 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.
Ухвалою від 02.02.2016 Жовтневого районного суду м. Харкова, зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного вироком колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.08.2014, строк попереднього ув`язнення з 15 лютого 2014 року по 13 листопада 2014 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 15 лютого 2014 року, кінець строку 17 травня 2022 року.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений в період з 19.01.2017 року по 10.01.2019 року заохочень не мав.
Встановлено що ОСОБА_7 мав аж 4 стягнення за період відбування покарання.
Із даних щоденника індивідуальної роботи засудженого вбачається, що станом на березень 2017, червень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, квітень 2018, квітень 2019 - оцінка ступеня виправлення задовільно.
Крім того, рішенням комісії державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» від 29.05.2019 ОСОБА_7 в направленні матеріалів до суду відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
За змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер.
Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо необхідності умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо/задовільно, оскільки рішенням комісії державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» від 29.05.2019 ОСОБА_7 у направленні матеріалів до суду відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Таким чином правильним є висновок суду, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є передчасним.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо його поведінки, зокрема отриманих ним заохочень, його працевлаштування вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.
Також, є необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі засудженого на наявність у нього матері яка не може самостійно себе обслуговувати та потребує догляду як на підставу для задоволення апеляційної скарги, оскільки судом досліджуються лише обставини які свідчать про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності його виправлення.
Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -