Справа № 308/15/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.12.2019 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 за ч.1 ст. 197-1, ч.1 ст.272, ч.1 ст.273, ч.1 ст.275 КК України, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим, що погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що невстановлені на даний час особи організували на території Закарпатської області функціонування нелегальних автозаправних станцій, на яких здійснюється незаконний відпуск пального. Так, вказані нелегальні АЗС, самовільно збудовані на самовільно зайнятих земельних ділянках.
Функціонування автозаправних станцій, здійснюється без відповідних дозвільних документів, з порушенням правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на вибухонебезпечних підприємствах та стосується безпечного використання промислової продукції і безпечної експлуатації будівель і споруд при відпуску пального.
Вказані незаконні дії невстановлених осіб, призводять до завдання шкоди державній та економічній безпеці, крім того порушують права та інтереси офіційних постачальних пального на території України.
Так, 28.12.2019 року на підставі повідомлень оперативних підрозділів Управління СБ України в Закарпатській області проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться нелегальна АЗС.
В ході проведення огляду місця події встановлено, що нелегальна АЗС за вищевказаною адресою представляє собою: два паливних резервуари (цистерни) до яких підключено паливнороздавальні колонки з лічильниками обліку реалізації пального.
На момент проведення огляду місця події та на даний час документи, які підтверджують законність функціонування зазначеної АЗС та право власності відсутні. Земельна ділянка на якій розташована дана АЗС належить громадянину ОСОБА_3 .
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що всі вищевказані предмети, які виявлені в ході огляду місця події 28.12.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , та, які забезпечували функціонування нелегальної АЗС, а саме: два паливних резервуари (цистерни) до яких підключено паливнороздавальні колонки з лічильниками обліку реалізації пального, містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.
02.01.2020 року виявлені в ході огляду місця події вищевказані предмети та речовини постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Із урахуванням вищевказаного та зважаючи на те, що досудове розслідування знаходиться на початковому етапі (відомості до ЄРДР внесено 27.12.2019), орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків можливості подальшого незаконного використання вищевказаних предметів, з метою забезпечення незаконного функціонування АЗС та отримання незаконного прибутку, відчуження зазначених речових доказів третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення, з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертного дослідження та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженню та притягненню винних до кримінальної відповідальності, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на два паливних резервуари (цистерни) до яких підключено паливнороздавальні колонки з лічильниками обліку реалізації пального, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною їх відчуження, розпорядження та/або користування.
Дослідивши внесене слідчим клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п.7 ч.2ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні згідно ч.2 ст.171 КПК України слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.
Зокрема, у порушення вищезазначеної вимоги слідчим в клопотанні про арешт майна не зазначено та не долучено копії документів, які підтверджують право власності на майно, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, яке підлягає арешту.
Подане слідчим клопотання, всупереч п.2 ч.2 ст. 171 КПК України, також не містить вид майна, що належить арештувати, зокрема: у поданому клопотанні відсутні ідентифікаційні ознаки резервуарів цистерн (їх розмір) на які слідчий просить накласти арешт, кількість пального та його вид, ідентифікаційні ознаки паливнороздавальних колонок з лічильниками та інші відомості за допомогою яких можливо б було ідентифікувати вказані предмети.
Матеріали внесеного клопотання також не містять чітких даних про те, чи вилучалось майно, на яке слідчий просить накласти арешт та процесуальний статус вказаного майна, тобто чи є воно тимчасово вилученим майном.
Крім цього, відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як слідує з матеріалів внесеного клопотання, огляд місця події мав місце 28.12.2019 року, тоді як із самим клопотання слідчий звернувся до суду лише 11.01.2020 року (через засоби поштового зв`язку), тобто поза строками встановленими ч.5 ст. 171 КПК України.
Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в пункті 4 розділу 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року при вирішенні цього питання (клопотанням про арешт майна) слід керуватись такими нормами ст. 171 КПК визначено вимоги, які стосуються як змісту клопотання про арешт майна, так і строків його подання до слідчого судді, суду. Згідно з ч. 3 ст. 172КПК, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. Тому у випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий суддя постановляє ухвалу про повернення цього клопотання прокурору, а не ухвалу про відмову у його задоволенні. При цьому, слід враховувати положення, закріплені уст. 117 КПК, де визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Отже, якщо разом із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна стороною кримінального провадження подається клопотання про поновлення процесуального строку, слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, поновлює їх своєю ухвалою та розглядає клопотання про арешт майна по суті.
Стороною кримінального провадження разом з клопотанням про арешт майна клопотання про поновлення процесуального строку не подавалось.
У частині 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.12.2019 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 за ч.1 ст. 197-1, ч.1 ст.272, ч.1 ст.273, ч.1 ст.275 КК України, про накладення арешту на майно, а саме на: два паливних резервуари (цистерни) до яких підключено паливнороздавальні колонки з лічильниками обліку реалізації пального - повернути прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1