Справа № 344/6431/20
Провадження № 1-кс/344/2478/20
У Х В А Л А
03 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що ухвалою Івано-Франківського міського суду у справі №344/17645/18 від 31.10.2018 року накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai Santa FE», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження № 0003302. Метою накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai Santa FE», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 є збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, знищення чи відчуження. 14/05/2020 отримано відповідь на адвокатський запит про стан досудового розслідування кримінального провадження № 0003302. Згідно зазначеної відповіді досудове розслідування кримінального провадження закінчено. Згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 28.03.2020 кримінальне провадження закрито на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України. Ухвалою Івано-Франківського міського суду № 344/15414/18 від 27.09.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в вказаному автомобілі, його вилучено слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області протоколом обшуку від 26.10.2018 року та разом з ключами від транспортного засобу поміщено на територію Івано-Франківського ВП ГУНП. Згідно протоколу обшуку речей перелічених ухвалою Івано-Франківського міського суду № 344/15414/18 від 27.09.2018 року не виявлено. Згідно довідки-рахунок серії ААЕ № 385113 від 10.11.2015 року ОСОБА_4 продано та передано транспортний засіб «Hyundai Santa FE», синього кольору. д.н.з. НОМЕР_2 . номер кузова НОМЕР_3 . Таким чином ОСОБА_4 у законний спосіб придбав зазначений автомобіль а існування арешту автомобіля фактично є втручанням у право власності та право на мирне володіння своїм майном. 28.112019 року ОСОБА_4 подав клопотання про зняття арешту та повернення йому транспортного засобу. Постанова про відмову в задоволенні клопотання від 05.12.2019 року була вмотивована тим, що тривало досудове розслідування. Враховуючи, що на даний час кримінальне провадження закрито просила скасувати арешт на транспортний засіб.

Суб`єкт клопотання в судове засідання не з`явивилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Судом встановлено наступні обставини.

27/09/2018 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки «Hyundai Santa FE», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

31/10/2018 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на вказаний автомобіль, з метою збереження майна, як речового доказу.

05/12/2019 постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Згідно відповіді слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 на адвокатський запит від 14/05/2020 №705/108/46/02-2020 кримінальне провадження закінчено, згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 28.03.2020 кримінальне провадження закрито на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно п.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином належним доказом закриття кримінального провадження є відповідна постанова слідчого або прокурора, в свою чергу до матеріалів клопотання не долучено відповідного належним чином оформленого процесуального рішення.

Відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обов`язок доказування відповідних обставин та доведення перед судом їх переконливості покладено на суб`єкта звернення із клопотанням, який не виконав свого відповідного обов`язку.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Доказів звернення до відповідного уповноваженого суб`єкта заявником не подано.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1