ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/37/20 Справа № 204/1/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого в режимі
відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001985 17 листопада 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м. Дніпрі таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення чи сховище, вчиненого повторно, за наступних обставин.
ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування день листопада 2018 року, знаходячись за місцем проживання малознайомого йому ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в приміщенні сараю двигун для човна «Suzuki four stroke» DF 6, с/н НОМЕР_1 , який визначив як об`єкт свого злочинного посягання, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, 16 листопада 2018 року приблизно о 23 год. 00 хв. прибув на вул. Виборзьку в м. Дніпрі, де вчиняючи злочин повторно, діючи умисно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою наживи, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, переліз через металевий паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого, не зупиняючись на досягнутому, доводячи свій злочинний умисел до кінця, через відчинені двері зайшов в приміщення сараю, тим самим незаконно проник у сховище, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: двигун для човна «Suzuki four stroke» DF 6, с/н НОМЕР_1 , ринкова вартість якого могла складати 24533 грн. 83 коп., після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення злочину, доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації дій останнього, прокурор у той же час вказує, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що суд першої інстанції не врахував тяжкість вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також те, що ОСОБА_7 упродовж 1990-2015 років вчинив ряд умисних злочинів проти власності, за які був засуджений до покарання у виді позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.
Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.
Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Під час апеляційного провадження суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість виправлення обвинуваченого і його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 злочину, а також ті обставини, що обвинувачений раніше судимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно довідки КП «Кам`янський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 11 лютого 2019 року з 07 лютого 2019 року перебуває на стаціонарному лікуванні з діагнозом «МРТБ лівої легені (інфільтр) (туберкульоз), а також позицію потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду.
Крім того, суд врахував і обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому дійшов висновку призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.
Разом з тим, суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_7 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а посилання у вироку на те, що суд врахує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характер вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких, способу та характеру його вчинення, його суспільної небезпеки.
При цьому суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 упродовж 1990-2015 років вчинив ряд умисних злочинів проти власності, за які був засуджений до покарання у виді позбавлення волі реально, а звільнившись з місць позбавлення волі 17 квітня 2018 року після відбуття покарання та маючи непогашені судимості за вчинення низки умисних злочинів, ОСОБА_7 16 листопада 2018 року, тобто вже через 7 місяців після звільнення, вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, без належної уваги суду залишились тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, стійкість умислу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку.

За таких обставин, зважаючи на характер та обставини вчинення злочину, апеляційний суд визнав, що суд фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який звільнившись з місць позбавлення волі 17 квітня 2018 року після відбуття покарання та маючи не зняті та не погашені попередні судимості за вчинення низки умисних злочинів, вже через 7 місяців після звільнення, вчинив новий умисний злочин проти власності, у зв`язку з чим призначене покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює новий вирок.
Апеляційний суд призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за місцем мешкання характеризується посередньо, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, згідно довідки КП «Кам`янський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 11 лютого 2019 року з 07 лютого 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «МРТБ лівої легені (інфільтр) (туберкульоз).
Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, передбаченими ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_7 покарання, передбачених ст. 67 КК України, апеляційним судом не встановлено.

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що саме таке покарання ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з 26 лютого 2020 року.
В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4