Дата документу 10.12.2019 Справа № 311/143/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1380/19Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/143/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.263 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Василівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001320, за апеляційною скаргою прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, громадянина України, з середньої освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення.
Скасувано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року на предмет схожий на саморобну вогнепальну зброю з відтиском «3599» на металевій частині, в зборі із оптикою з написом «Gun Hobby 10x42 AOE» та глушником з написом «WOER RSFR-H», який знаходився на підлозі за водійським сидінням; предмет схожий на кріплення для зброї з написом «FIER DEER», який знаходився на підлозі за водійським сидінням; 8 предметів схожих на патрони з маркуванням «308 WIN HORNADY», 7 із яких знаходились в зіппакеті, 1 поза ним, на підлозі за водійським сидінням; предмет схожий на прилад для нічного бачення з написом «FLIR», який знаходився на полиці під бардачком; 12 предметів схожих на мисливські патрони сірого та червоного кольорів з маркуванням «12 UKRAINE 12 TAKHO» з написами «СКИФ» та «ОЛИМП СПОРТИНГ», 10 із яких знаходились в червоному поліетиленовому пакеті, 2 поза ним, в середині бардачку; 3 предмети схожих на мисливські патрони сірого та синіх кольорів з маркуванням «12 UKRAINE 12 TAKHO», які знаходились в ніші біля важелю КПП; 3 предмети схожих на малокаліберні патрони з маркуванням «R», які знаходились на поверхні панелі приборів напроти пасажирського місця; 14 предметів схожих на малокаліберні патрони з маркуванням «V», які знаходились в картонній упаковці з написом «ПАТРОНЫ СНАЙПЕР 5,6 мм» на полиці над водійським та пасажирським сидіннями; 4 предмети схожих на мисливські патрони темно-зеленого, червоного та сірого кольорів з маркуванням «12-BASCHIRI PELLAGERI» та «12 UKRAINE 12 TAKHO», які знаходились в сумочці зеленого кольору на полиці над водійським та пасажирським сидіннями; 4 поверхневі папілярні узори слідів рук, №1-2 виявлені на внутрішній поверхні правих бокових дверцятах, №3-4 виявлені на внутрішній поверхні водійських дверцят; змиви на марлевих тампонах та контроль до нього з поверхні кермового колеса; з поверхні важелю КПП; з поверхні внутрішньої ручки водійських дверцят; з поверхні внутрішньої ручки передніх пасажирських дверцят; з поверхні внутрішньої ручки бокових правих дверцят.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001320 від 12 листопада 2017 року, затвердженого прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_12 від 12 січня 2018 року, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

У невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, за невстановлених обставин, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав: гвинтівку, яка є вогнепальною зброєю, багатоцільовою нарізною стрілецькою зброєю, виготовленою з гвинтівки моделі «ТОЗ-8М» №3599 1960 року виготовлення Тульського збройного заводу СРСР, калібру 5.6 м.м., в конструкції якої саморобним способом внесено ряд змін, а саме, доопрацьований спусковий механізм, встановлена саморобна ложа, доопрацьована ствольна коробка та встановлений приймач магазину, вкорочений ствол та до нього встановлений пристрій безполуменевої безшумної стрільби (ПББС), встановлений кронштейн з планкою «пікатіні», на яку встановлено оптичний приціл, змінена класична компоновка гвинтівки на компоновку «булл-паб», придатна для стрільби; 14 патронів, які є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5.6 мм (22Lr), призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї бокового бою: гвинтівок (ТОЗ-8, ТОЗ-12, ТОЗ-78), карабінів (Коршун, Соболь, БК-1, БК-2), комбінованих мисливських рушниць та пістолетів відповідного калібру, патрони виготовлені промисловим способом, придатні для виробництва пострілів, кулі яких володіють достатньою вражаючою здатністю і їх питома кінетична енергія вище граничного значення (0.5 ДЖ/мм2) та 3 патрони, які є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5.6 мм, призначені для стрільби з нарізної зброї: гвинтівок, карабінів, комбінованих мисливських рушниць і пістолетів 5.6 мм під довгий патрон: ТОЗ-8, ТОЗ-12, БК-1, БК-2, МЦВ-50, ІЖ-56-1, МЦ5-35, Р-3, МЦ-М, ІЖ-1, 1001 германських та ін., які придатні для проведення пострілу.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 придбану ним вогнепальну зброю та бойові припаси зберігав без передбаченого законом дозволу в своєму автомобілі, фактичним власником якого він є, марки «Renault Kangoo», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції за наступних обставин.

12 листопада 2017 року, в період часу з 04 годин 23 хвилин по 07 годину 06 хвилин, слідчим СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 , під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості поблизу стаціонарного посту поліції в м. Василівка Запорізької області, в середині салону автомобіля марки «Renault Kangoo», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на підлозі виявлено та вилучено зазначену вогнепальну зброю, в середині аптечки, яка знаходилась на полиці над водійським та пасажирським сидіннями виявлено та вилучено картонну коробку із зазначеними 14 бойовими припасами та на поверхні панелі приборів напроти переднього пасажирського місця виявлено та вилучено зазначені 3 бойові припаси, які ОСОБА_7 таким чином незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та носіння зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

За наслідками розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено і судом не здобуто жодних переконливих доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_7 слід виправдати за недоведеністю вини в інкримінованому йому злочині з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів зазначає, що мотивування виправдувального вироку не ґрунтується на нормах КПК України оскільки, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд виключно в підготовчому судовому засіданні уповноважений перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, виявлені, на думку суду, недоліки обвинувального акта могли бути підставою для повернення його прокурору, проте вони не можуть бути підставою для повного виправдання обвинуваченого, оскільки не спростовують факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Також в порушення вимог ст.ст. 86, 233-237 КПК України судом безпідставно визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події від 12.11.2017 року, під час якого вилучено зброю та бойові припаси. Мотивами неприйняття цього доказу сторони обвинувачення стало порушення, на думку суду, права ОСОБА_7 на недоторканість автомобіля, яким він керував, та проведення його огляду без належних підстав. Але такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах діючого КПК України. Так, відповідно до змісту протоколу огляду місця події та доданого до нього цифрового носія інформації з відеозаписом проведення цієї слідчої дії встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 також присутній при проведенні огляду автомобіля. До обвинуваченого ОСОБА_7 працівниками поліції не застосовувалось будь-якого примусу, погроз, затримання, та в ході огляду ОСОБА_7 не висловлював жодних заперечень щодо проведення огляду автомобіля. Надання доступу до автомобіля та усіх його складових частин (салону, багажного відділення) здійснювалось особисто ОСОБА_7 добровільно. Навіть під час допиту у суді обвинувачений ОСОБА_7 не висловлював заперечень щодо законності проведення огляду його автомобіля. Крім того, законність проведення зазначеного огляду також була перевірена на стадії досудового розслідування слідчим суддею, яким винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу. Таким чином, процедура вилучення зброї та бойових припасів у ОСОБА_7 слідчим не була порушена, а тому зазначений доказ має бути визнаний судом належним та допустимим. Натомість, суд першої інстанції дослідив вказану ухвалу слідчого судді від 13.11.2017 року про дозвіл на проведення обшуку автомобіля ОСОБА_7 , проте жодної оцінки цьому доказу у вироку не надав. Крім того, не доведення стороною обвинувачення алібі пасажирів автомобіля ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які їхали разом з ОСОБА_7 не є підставою для виправдання особи, оскільки доведення алібі третіх осіб, щодо яких не висунуто обвинувачення, виходить за межі судового розгляду та не підлягає доказуванню. Також зазначає, що судом досліджено показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, будучи під присягою, надали однозначні показання про те, що, сідаючи в салон автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , вони жодних предметів туди не клали та вогнепальна зброя та бойові припаси їм не належать. Сам допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_7 підтвердив той факт, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 весь час перебували в полі його зору та жодних речей до аптечки та на передню панель автомобіля не клали. З цього слід зробити однозначний висновок про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси знаходились на візуально доступному для ОСОБА_7 місці, та саме ОСОБА_7 , будучи особою, який постійно керував цим транспортним засобом, проводив його прибирання та огляд, умисно і залишив зброю та боєприпаси у автомобілі, тим самим вчинив їх незаконне носіння, зберігання. А тому вирок суду не містить мотивування, яким чином досліджені показання свідків спростовують пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення та не доводять його вину.
Виходячи з викладеного, просить через однобічність суду першої інстанції та надання невірної оцінки доказам сторони обвинувачення судом першої інстанції, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, дослідити докази: показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , висновки судово-балістичних експертиз, протокол огляду місця події з додатками до нього. Вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Однак, ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано не було.

Згідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_7 органом досудового розслідування інкримінувалося скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В свою чергу, як на підстави для виправдання ОСОБА_7 в інкриміновану йому злочині, суд першої інстанції послався на не розмежування стороною обвинувачення чи незаконнопридбав, чи незаконно зберігав ОСОБА_7 зброю та бойові припаси, та на інші, на думку районного суду, недоліки, викладені в обвинувальному акті.

Разом з цим, колегія суддів, вважає, що мотивування вироку в цій частині не ґрунтується на нормах кримінального процесуального законодавства, оскільки, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд уповноважений перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України виключно у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінувалося саме придбання та зберігання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Натомість, обвинувачення в частині носіння зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_7 органом досудового розслідування не пред`являлось, а тому рішення суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 як придбання, зберігання та носіння зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу є безпідставним.

Крім того, визнаючи протокол огляду місця події від 12.11.2017 року, під час якого було вилучено зброю та бойові припаси, недопустимим доказом, судом першої інстанції, зокрема, була досліджена ухвала слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 13.11.2017 року, якою було задоволено клопотання слідчого про обшук автомобіля «Renault Kangoo», який належить ОСОБА_7 . Разом з тим, жодної оцінки районний суд вказаному доказу у вироку не надав.

Суд першої інстанції поклав в основу виправдувального вироку показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 , при цьому, не зазначив та не мотивував яким чином досліджені показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спростовують пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення та не доводять його вину.

Так, право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Хурк проти Нідерландів» ві 19.04.1994 року, «Гарсія Руїс проти Іспанії» від 21.01.1999 року, «Кузнєцов та інші проти Росії» від 11.01.2007 року, «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 року, «Татішвілі проти Росії» від 22.02.2007 року, «Хаджіанастасіу проти Греції» від 1992 року, «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 року).

Таким чином, невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Що стосується клопотання прокурора про повторне дослідження обставин, встановлених у ході судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів зазначає, що обставини, які б вказували про необхідність повторного дослідження доказів, як того вимагають положення ч. 3 ст. 404 КПК України, прокурором зазначені не були. Також прокурор не обґрунтував в чому полягає неповнота дослідження доказів районним судом або в чому було допущено порушення при їх дослідженні, відтак підстав для задоволення клопотання апелянта в цій частині колегія суддів не вбачає.

Отже, оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, суду першої інстанції при новому розгляді, при дотриманні процедури такого розгляду, встановленої процесуальним законом, необхідно урахувати наведене у цій ухвалі, при суворому дотриманні принципів верховенства права, безпосередності, змагальності, перевірити й інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі, дати належну оцінку усім наданим як стороною обвинувачення, так і стороною захисту доказам, з обов`язковою їх мотивацією і обґрунтуванням, та ухвалити судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Василівського районного суду Запорізької області.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4