Провадження № 1-кп/317/160/2020
Справа № 317/1481/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у відношенні ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року до Запорізького районного суду звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Зазначив, що вину у вчиненому злочині він визнає, працює.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання засудженого, вважає що засуджений став на шлях виправлення.

В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 проти клопотання засудженого заперечував, вважає його передчасним.

Прокурор заперечував проти клопотання відносно засудженого ОСОБА_6 , вважає що засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.10.2015 року.

Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі, характеризувався негативно, допустив одне порушення вимог режиму тримання, яке виразилось в зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, стягнення накладене до набуття вироком чинності. Заохочень не мав.

З 25.06.2016 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризується посередньо. Допустив три порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має три заохочення правами начальника установи.

На даний час на виробництві установи не працевлаштований. На добровільній безоплатній основі виконував разові роботи по благоустрою, до робіт ставився посередньо, потребував спонукання до їх виконання.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної і позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування посередньо, хоча має достатній рівень необхідних навичок. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належного догляду, використовує їх не завжди за призначенням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи.

У скоєному злочині вину визнає. За вироком суду позову не має.

Засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду.

26.05.2017 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, за бажанням засудженого, згідно заяви.

23.05.2019 Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, враховуючи заяву засудженого.

02.12.2019 Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області, як такому, що не довів свого виправлення, відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно-дострокового звільнення. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20.02.2020 ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02.12.2019 залишено без змін.

Згідно наданої суду медичної довідки засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що за станом здоров`я засудженому можливо замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 має три заохочення. Крім того, на засудженого було накладено п`ять стягнень, останнє 18.06.2020 р., яке на час розгляду клопотання не знято та не погашено.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною.

Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації зазначив, що поведінка засудженого дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.118, 153, 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Повний текст буде виготовлено 01.07.2020 р. о 16:45 год.

Суддя ОСОБА_1