справа № 208/3479/20
№ провадження 1-кп/208/573/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000650 від 16.04.2020 та угоду про визнання винуватості від 29.05.2020 року укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , який на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000650 від 16.04.2020, з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Лозова, Харківської області, громадянином України, маючим середньо-спеціальну освіту непрацюючим, неодруженим, малолітніх дітей на утриманні не має, проживаючим без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим:

- 16.03.2004 Овідіопольським районним судом Одеської області за ст.185 ч.1, 15, 185 ч.3, 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, 27.05.2005 звільнений з Південної ВК Одеської області, невідбутий строк 5 місяців 7 днів;

- 07.12.2005 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строк на 1 рік 4 місяці, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднаний невідбутий строк 2 місяці за вироком Овідіопольським районного суду Одеської області, 20.02.2007 звільнений з Синельниківської ВК Дніпропетровській області;

- 20.07.2007 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 13.02.2009 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, 26.08.2011 звільнений з Синельниковської ВК Дніпропетровській області постановою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області, на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 15 діб;

- 20.03.2012 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, 27.01.2016 звільнений з Дніпропетровської ВК № 89;

- 10.04.2017 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Згідно ч.5 ст.72 КК України 01.06.2017 звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області №21;

- 01.03.2019 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 28.10.2019 з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21, по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Повторно, 28.03.2020, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомого йому чоловіка - ОСОБА_6 , який знаходився на другому поверсі вищевказаного під`їзду, біля дверей квартири № 5 та в лівій руці тримав мобільний телефон «Redmi 7A Matte Black» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 . В цей час у ОСОБА_4 , виник прямий протиправний злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення зазначеного мобільного телефону.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи в означений час у вказаному місці, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів та корисливої мети, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне протиправне вилучення чужого майна поза волею власника, підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час ключем відчиняв двері вищевказаної квартири, та своєю правою рукою, з лівої руки останнього, вихопив мобільний телефон «Redmi 7А Matte Black» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/542 від 27.05.2020 складає 1866 гривень 67 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 , з метою отримання реальної можливості розпоряджатися викраденим майном, утримуючи вищевказаний телефон при собі та не зважаючи на вимогу потерпілого зупинитись і повернути викрадене майно, вибіг з під`їзду та зник з поля зору потерпілого, тим самим залишивши місце вчинення злочину.

У подальшому, ОСОБА_4 , майном потерпілого, а саме мобільним телефоном «Redmi 7A Matte Black» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , майнової шкоди у розмірі 1866 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

29.05.2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується:

1) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

2) сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді.

Відповідно до ч.3 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставиною, яка пом`якшує покарання підозрюваного (згідно ст.66 КК України) є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання підозрюваного (згідно ст. 67 КК України) є рецидив злочинів.

Крім того, при призначенні покарання слід враховувати те, що обвинувачений повністю визнає вину у вчиненому, розкаюється. З урахуванням обставин кримінального провадження, особи підозрюваного, цілі та мети покарання, сторони узгодили наступне покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КІЖ України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснені йому наслідки укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснені засудженому наслідки укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Сторони підтверджують, що зазначену Угоду вони уклали виключно на підставі добровільного волевиявлення, тобто Угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, повністю прочитали весь текст документа, який вони розуміють та погоджуються з усіма його положеннями.

Обвинувачений також підтверджує, що він жодним чином не обмежений в дієздатності.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин скоїв при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, повне визнання вини, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

Питання щодо судових витрат слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.124 КПК України,

Питання щодо речових доказів слідує вирішувати в поряду, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.05.2020 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000650 від 16.04.2020, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_5 з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в рамках данного кримінального провадження не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 653,80 грн. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи за № 19/104/10/1/542 від 27.05.2020 року.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Заводського районного суду від 21 квітня 2020 р. року, на: мобільний телефон «Xiaomi M1903C3EG» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Речові докази:

- мобільний телефон «Xiaomi M1903C3EG», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , переданий до камери схову речових доказів повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1