Номер провадження: 11-сс/813/1940/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2019 р. в рамках розгляду кримінального провадження №0003920, внесеного до ЄРДР 14.11.2019 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, маючого середню освіту, одруженого, працюючого за наймом механіком на СТО «ДЮК», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів до 12.01.2020 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.Зазначив, що стороною обвинувачення доведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, слідчий суддя врахував міцність соціальних зв`язків у суспільстві підозрюваного, однак в цьому конкретному випадку, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає над його особистим інтересом.

Водночас, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , було вчинено із застосуванням насилля для життя та здоров`я потерпілого, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
- прокурором не надано жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_7 не буде виконувати вимоги, передбачені ст. 177 КПК України, не надано доказів про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України;
- судом не враховано, що ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий, до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався, має джерело доходу, має постійне місце проживання та фактично проживає разом із дружиною, має постійні міцні соціальні зв`язки, на його утримані знаходиться дружина, яка в теперішній час знаходиться на шостому місяці вагітності;
- під час прийняття судового рішення, слідчий суддя не врахував позицію ЄСПЛ, згідно з якою існує презумпція на користь звільнення.
Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги те, що стороною захисту питання обґрунтованості підозри в апеляційній скарзі не заперечувалось, колегія суддів вважає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК Українизнайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого в оскаржуваній ухвалі від 15.11.2019 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, що підозрюваний, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти життя і здоров`я, вважає реальним ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що існує ризик можливого впливу з боку ОСОБА_7 на свідків, які безпосередньо судом не допитані, тим паче, зважаючи на те, що під час повідомлення про підозру він не погодився із нею, що може свідчити про можливий вплив останнього на потерпілого з метою зміни ним своїх показів та подальшого уникнення можливої кримінальної відповідальності (а.п. 21).

Положеннями ст. 18 КПК України визначено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення . Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

Аналізом матеріалів, долучених до клопотання слідчого встановлена наявність заяви та пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі з приводу можливих знарядь вчинення злочину (а.п. 11-12), однак, в подальшу ОСОБА_7 відмовився від будь-якого надання свідчень з приводу кримінального правопорушення, та відповідно до норм діючого КПК України не зобов`язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Тобто, будь-які відомості щодо знаряддя вчинення злочину отримані на даний час від підозрюваного ОСОБА_7 не можна вважати такими, що беззаперечно доведені, тому, колегія суддів вважає, що на даний час існує ризик знищення, переховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знаряддя вчинення злочину, враховуючи ті обставини, що вони на теперішній час органом досудового розслідування не відшукані, а їх місце знаходження не відоме.

Апеляційний суд погоджується з тим, що слідчим суддею в повній мірі досліджені обставини справи, а також особа підозрюваного, його сімейний стан, наявність позитивних характеристик, вагітної дружини на утриманні, та міцність соціальних зв`язків, що знайшло своє підтвердження в мотивувальній частині ухвали та погоджується, що не зважаючи на вказані обставини, які характеризують особу ОСОБА_7 , приймаючи до уваги характер та обставини вчиненого злочину, у якому він підозрюється, до нього на даний час не можливо застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи, які не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. Та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якого виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи всі викладені вище обставини в своїй сукупності, а також враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України в рамках розгляду кримінального провадження №0003920, внесеного до ЄРДР 14.11.2019 року, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів до 12.01.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4