Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/297/20
Провадження по справі № 1-кп/281/47/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника особи,
щодо якої розглядається клопотання
про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої розглядається клопотання
про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,
представника органу ювенальної превенції ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини клопотання про застосування до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області, громадянина України, з незакінченою загальною середньою освітою, учня 10-го класу Кремнянської ЗЗСО, не судимого, не інваліда, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
за ознаками злочину передбаченого ст.128 КК України

ВСТАНОВИВ:
17.03.2020 в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про застосування до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання про застосування заходів виховного характеру підтримав та просив суд задовільнити.
Захисник та законний представник неповнолітньої особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру проти задоволення клопотання не заперечували.
Представник служби у справах дітей та представник органу ювенальної превенції вважали за доцільне задоволити дане клопотання та передати неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд його батьку ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.
Як встановлено судом, на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 не досяг 16-ти річного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, що виключає його кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як передбачає ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки складу злочину передбаченого Особливою частиною цього кодексу.
При обранні виду примусового заходу виховного характеру суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього, те, що він проживає разом з обома батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які раніше не судимі. ОСОБА_4 працює в 8 ДПРЧ місто Коростень на посаді командира відділення, а ОСОБА_11 знаходиться у декретній відпустці, у зловживанні алкогольними напоями та наркотичними засобами помічені не були. До виховання дитини ставляться відповідально, здатні забезпечити позитивний вплив на неповнолітнього ОСОБА_5 та постійний контроль за його поведінкою.

Також суд враховує те, що відповідно до характеристики, виданої Кремнянською ЗЗСО І-ІІІ ст. неповнолітній ОСОБА_5 характеризується посередньо має середній рівень знань, не виявляє зацікавленості в навчанні, самостійний, товариський. За місцем проживання згідно характеристики, виданої Лугинською селищною радаю, характеризується позитивно, користується авторитетом серед сусідів та однолітків, на зауваження старших реагує позитивно.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу неповнолітнього ОСОБА_5 , вважає необхідним застосувати до нього заходи виховного характеру в виді передачі під нагляд батьку ОСОБА_4 строком на 1 рік.
Стосовно цивільного позову, суд зазначає наступне.
Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 заявлений цивільний позов до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої вимоги законний представник мотивує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 цивільному позивачу завдано тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких. Після заподіяної травми ОСОБА_7 було госпіталізовано до Житомирської обласної дитячої лікарні, де останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.10.2019 по 23.10.2019. Під час перебування на стаціонарному лікування потерпілий поніс витрати, пов`язані з лікуванням, а тому просить солідарно стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 28 013 грн. 46 коп. та 500000,00 грн. моральної шкоди.
В ході судового розгляду законним представником потерпілого було збільшено позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 57014 грн. 28 коп.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні цивільний позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.
Захисник та законний представник неповнолітньої особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру цивільний позов визнали частково ,а саме повністю визнали в частині стягнення матеріальної шкоди, однак моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень вважають завищенною та погоджуються на сплату моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень. Пояснили, що у добровільному порядку відразу надавали матеріальну допомогу потерпілому у розмірі 45 000 гривень, що підтверджується наданими у судовому засіданні розписками.

Суд заслухавши думку учасників розгляду даного клопотання стосовно цивільного позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної або моральної шкоди, має право пред`явити до обвинуваченого цивільний позов. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як зазначено ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими кримінальним процесуальним кодексом України.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Права неповнолітньої особи, яка має неповну цивільну дієздатність фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років визначені ст.32 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.33 ЦК України, неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст. 1179 цього Кодексу.

Відповідно до чч.1,2 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їх вини.

Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Таким чином, як вбачається з норм матеріального права, відповідальність батьків за шкоду, завдану неповнолітньоюособою, за своїм характером є додатковою, тобто похідною від відповідальності їх дитини.

Батьки несуть відповідальність за наявності двох умов: їх неправомірної поведінки, що сприяла виникненню шкоди та відсутності у неповнолітньої особи майна або заробітку достатнього для відшкодування.

Судом встановлено, що неповнолітнійОСОБА_5 навчається у 10-му класі Кремнянської ЗЗСО, не має жодного майна на відшкодування завданої шкоди.

Відсутності своєї вини в недостатньо належному догляді та вихованні дитини її батьки всупереч ст. 81 ЦПК України не надали.

Відповідальність батьків має додатковий (субсидіарний) характер. Субсидіарна відповідальність за неповнолітнього віком від 14 до 18 років покладається на обох батьків за принципом рівної дольової відповідальності незалежно від того, проживають вони разом чи окремо.

Таким чином, відсутність у неповнолітньогоОСОБА_5 на момент розгляду справи майна, не дає підстав для покладення на нього обов`язку відшкодувати позивачеві завдану матеріальну шкоду, оскільки такий обов`язок лежить на його батьках - відповідачах ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які у зв`язку з неналежним вихованням сина є винними у вчиненні ним протиправних дій відносно потерпілого.

Суд також звертає увагу на факт часткового відшкодування ОСОБА_4 та ОСОБА_11 матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, потерпілому ОСОБА_7 у розмірі 45 000 грн.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Таким чином, суд бере до уваги, що неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 діями неповнолітнього ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі і стражданнях, які потерпілий отримав в зв`язку із пошкодженням здоров`я в результаті скоєння відносно нього суспільно небезпечного діяння.

При цьому суд враховує характер і об`єм фізичних, душевних і психічних страждань потерпілого та його матері, заподіяних протиправними діями неповнолітньогоОСОБА_5 .

Суд також оцінює матеріальне положення цивільних відповідачів, розумність заявлених потерпілим сум з урахуванням реальної можливості її виплати відповідачами, часткове відшкодування матеріальної шкоди. Розглядаючи питання про розмір грошових сум у відшкодування моральної шкоди, суд також бере до уваги, що злочин, передбачений ст. 128 КК України, у відповідності із ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 105 ККУ, 128, 129, 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 1178-1179 ЦК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - задовольнити.
Застосувати у відношенні до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді - передачі під нагляд батьку ОСОБА_4 строком на 1 (один) рік.
Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 12 014 гривень 28 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень 00 копійок.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1