В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2020 Справа №607/3966/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в місті Тернополі під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Тернопіль, із вищою освітою, працюючої менеджером в TOB «Сервіс Надзбруччя», яка має на утримуванні малолітнього сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року),-

в с т а н о в и в :
суд визнав доведеним, що в обвинуваченої ОСОБА_4 27.01.2020 року при невстановлених слідством обставинах виник злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_7 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. 28.01.2020 року близько 09:45 год., точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 з метою вирішення питання здачі іспитів в регіональному сервісному центрі №6141 МВС в Тернопільській області його друзями, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , звернувся до ОСОБА_4 , яка працює менеджером в TOB «Сервіс Надзбруччя», за адресою вул. Стрийська, 16 с. Підгороднє Тернопільського району та, з її слів, перебуває в приязних відносинах із працівниками ТСЦ №6141 в Тернопільській області та яка пообіцяла допомогти у вирішенні вказаного питання. Так, ОСОБА_4 28 січня 2020 року близько 10:10 год. діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, перебуваючи в офісі TOB «Сервіс-Надзбруччя», що по вулиці Стрийська, 16 в с. Підгороднє Тернопільського району отримала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в загальній сумі 6400 гривень за успішну здачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 теоретичного та практичного іспитів з курсу навчання по підготовці водіїв відповідних категорій у РСЦ №6141 МВС в Тернопільській області. В подальшому вийшла із ОСОБА_7 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в той час перебували біля приміщення офісу TOB «Сервіс-Надзбруччя», отримала від ОСОБА_7 паспорти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснивши, що повинна їх сфотографувати та надіслати відповідному працівнику ТСЦ №6141 та запевнила ОСОБА_7 , що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в той же день, тобто 28 січня 2020 року прийдуть до вказаного сервісного центру для здачі іспитів з курсу навчання по підготовці водіїв відповідних категорій та без проблем складуть обумовлені іспити та отримають посвідчення водія. Надалі, того ж дня після відповідного впливу ОСОБА_4 на працівника ТСЦ №6141 МВС в Тернопільській області, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 успішно здали теоретичні та практичні іспити з курсу навчання по підготовці водіїв, та отримали посвідчення водіїв із відповідними категоріями у РСЦ №6141 МВС в Тернопільській області, які попередньо були обумовлені між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

19 березня 2020 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року).

Крім того, згідно даної угоди, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року). Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена узгодили міру покарання останній за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року) у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (13600 гривень).

Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року) та надала суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року), вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачена зазначила, що вказана угода про визнання її винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України роз`яснені ОСОБА_4 та їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року), як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.

Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2 ст.469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені підпунктами 1,4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена 19 березня 2020 року відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.65,66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, її особу, обставиною, яка пом`якшує покарання, є те, що вона повністю визнала свою вину, у вчиненому щиросердечно розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлені.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

З обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи.

Речові докази, а саме, грошові кошти (неправомірну вигоду) у сумі грошові кошти у сумі 6400 гривень номіналом 500 гривень наступними серіями та номіналами ХА2198608, ВВ8602094, ХА6296092, УИ0586640, СД2872660, ЗД9412370, ФД8203620, ХД5332248, СГ5576935, ХЗ0226432, ЛВ5351814, ФЖ9692731, грошову купюру номіналом 200 гривень серії СИ3827559, дві грошові купюри номіналом 100 гривень серії УЛ6897765 та УЛ6897764 - повернути ОСОБА_7 , мобільний телефон Iphone імеі НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , чорну куртку та сині джинси повернути ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314,469,472,473,474,475 КПК України, Суд,-

з а с у д и в :
затвердити укладену 19 березня 2020 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року) і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1256,08 гривень.

Речові докази, а саме, грошові кошти (неправомірну вигоду) у сумі грошові кошти у сумі 6400 гривень номіналом 500 гривень наступними серіями та номіналами ХА2198608, ВВ8602094, ХА6296092, УИ0586640, СД2872660, ЗД9412370, ФД8203620, ХД5332248, СГ5576935, ХЗ0226432, ЛВ5351814, ФЖ9692731, грошову купюру номіналом 200 гривень серії СИ3827559, дві грошові купюри номіналом 100 гривень серії УЛ6897765 та УЛ6897764 повернути ОСОБА_7 , мобільний телефон Iphone імеі НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , чорну куртку та сині джинси повернути ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1