№ 1-кп/317/20/2020
№ 317/3434/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0002114 у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця з/р Майський, Кзилтуського району, Кокчетавської області, Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2015 року приблизно о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Ford Focus д/н: НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі руху проїжджої частини автодороги «Харків-Сімферополь» за напрямком руху з боку міста Харкова в сторону міста Сімферополя зі швидкістю більше 110 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху поза населеним пунктом та безпечну за умовами видимості дороги.

Окрім водія ОСОБА_4 в салоні автомобіля знаходились пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В цей же час ОСОБА_7 , керуючи автомобілем АС-G2705-ВП6 д/н: НОМЕР_2 , рухався по зазначеному автошляху в попутному з автомобілем Ford Focus напрямку та попереду нього.

Окрім водія ОСОБА_7 в салоні автомобіля знаходилась пасажир ОСОБА_13 .

Також в попутному з зазначеними автомобілями напрямку та попереду них по правій смузі вказаної автодороги рухався автомобіль КАМАЗ 5320 д/н: НОМЕР_3 з причепом МАЗ 897810 042 д/н: НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_14 .

Під час руху в районі 312 км. + 500 м. вказаної автодороги, поблизу с. Веселянка, Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_7 , з метою перестроювання на ліву смугу руху для випередження зазначеного автомобіля КАМАЗ 5320, змінив напрямок руху вліво та почав маневр перестроювання, при цьому не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також не давши дорогу автомобілю Ford Focus, який рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 10.1 Правил дорожнього руху.

В цей же час водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити початок виконання водієм автомобіля АС-G2705-ВП6 ОСОБА_7 маневру перестроювання та маючи при цьому технічну можливість уникнути зіткнення з ним за допомогою заходів, спрямованих на зниження швидкості руху транспортного засобу аж до повної його зупинки, за умови руху зі швидкістю, що не перевищує дозволену поза населеним пунктом та безпечної за умови видимості дороги, не вжив належних заходів до дотримання дозволеного швидкісного режиму та до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху.

Внаслідок зазначених дій водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відбулось зіткнення автомобіля Ford Focus д/н: НОМЕР_1 та автомобіля АС-G2705-ВП6 д/н: НОМЕР_2 , в результаті якого пасажир автомобіля Ford Focus д/н: НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла в кареті швидкої медичної допомоги, а пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В даному кримінальному провадженні представником потерпілої ОСОБА_9 подавався цивільний позов, у прийнятті якого судом було відмовлено через пропущення строку на його подання з роз`ясненням потерпілій та її представнику права на звернення з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 30 жовтня 2015 року він на своєму автомобілі Ford виїхав з міста Запоріжжя в напрямку міста Мелітополя. Разом з ним в автомобілі були його колишня дружина, його тітка та бабуся та свідок ОСОБА_12 . Спочатку вони їхали з приблизною швидкістю 80 кілометрів на годину. Потім, коли полоса руху розділилась, він перестроївся на ліву полосу та їхав далі з приблизною швидкістю 100 кілометрів на годину. При цьому перед ним по цій же полосі також рухались автомобілі. Права полоса руху була вільною.

Вже були сутінки, коли під час руху його наздогнав автомобіль Toyota Camry, а попереду на підйомі він побачив автомобіль КАМАЗ, з яким вже порівнявся автомобіль Skoda, що їхав попереду. На цей момент він їхав з приблизною швидкістю 90 кілометрів на годину.

В цей момент він помітив, що автомобіль ГАЗЕЛЬ, який рухався по правій полосі та обігнав його праворуч, раптово змінив напрямок руху та виїхав на його полосу прямо перед ним, не увімкнувши, при цьому, поворотні вогні. Він зрозумів, що відбудеться зіткнення та намагався прийняти ліворуч на вільну зустрічну полосу, щоб його уникнути, однак зіткнення відбулося, після чого його автомобіль кілька разів перекинувся. Зазначив, що швидкість ГАЗЕЛІ безпосередньо перед зіткненням була приблизно 120-130 кілометрів на годину. При виникненні аварійної ситуації він прийняв рішення не гальмувати, а прийняти ліворуч, оскільки бачив можливість уникнути цього зіткнення лише в здійсненні маневру виїзду на зустрічну смугу, яка була в той момент вільною.

Коли він отямився, то побачив, що їх автомобіль лежав перевернутий на даху біля посадки за межами проїжджої частини, а його бабуся лежала біля автомобіля. Також він побачив свою дружину ОСОБА_9 , яка лежала неподалік від автомобіля з неприродньо вивернутими рукою та ногою. Сам він був в шоковому стані.

Деякий час він надавав першу допомогу дружині та бабусі, після чого пішов до проїжджої частини, де лежала його тітка, яка на той момент ще була при свідомості, а свідок ОСОБА_12 залишилась біля його дружини.

Потім він повернувся до посадки та деякий час надавав допомогу своїм дружині та бабусі, яких через деякий час забрав автомобіль швидкої допомоги.

Через деякий час хтось сказав, що його тітка померла.

Під час керування своїм автомобілем в той день він був пристебнутий паском безпеки, а його колишня дружина ОСОБА_9 , яка сиділа на передньому сидінні, не була пристебнута, оскільки відмовилась, хоча він її просив. Пасажири на задньому сидінні пристебнуті не були.

Зазначив, що під час досудового розслідування слідчий фактично проігнорував його показання та не ознайомив його з правом на відмову від свідчень за статтею 63 Конституції України. Крім того, в ході слідчого експерименту використовувався інший автомобіль, який за характеристиками свого освітлення не відповідав його автомобілю, про що він казав слідчому, але той не взяв це до уваги.

Свідок ОСОБА_15 , на його думку, дав неправдиві показання в суді, оскільки зацікавлений з боку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, зазначивши, що обидва водія він та ОСОБА_4 винуваті в дорожньо-транспортній пригоді. Пояснив, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин він повертався з міста Запоріжжя додому в м. Кам`янка-Дніпровська на своєму автомобілі ГАЗЕЛЬ з вантажем фруктів вагою приблизно 80-100 кілограмів. Його дружина була пасажиром. Дорога була суха, а розмітка добре проглядалась.

Після того, як вони проїхали ОСОБА_16 , він спочатку їхав по правій полосі руху, потім перелаштувався на ліву полосу, по якій рухався з приблизною швидкістю 100 кілометрів на годину.

Потім він побачив, як ззаду хтось поблимав фарами і він знову перелаштувався на праву полосу і дав дорогу транспорту, що їхав ззаду.

Попереду нього по правій полосі з невеликою швидкістю їхав автомобіль КАМАЗ. Він подивився в дзеркало заднього виду та, оскільки до найближчого по лівій полосі автомобіля, було приблизно 80 метрів, він прийняв рішення прийняти вліво та об`їхати КАМАЗ.

Тільки він прийняв вліво, як побачив автомобіль, різко загальмував та майже одразу відчув удар, від якого його автомобіль зупинився на зустрічній смузі руху, а автомобіль, що з ним зіткнувся вилетів за обочину.

Він спробував вийти з автомобіля, однак водійські двері заклинило і він зміг вийти через пасажирські двері, після чого підбіг до автомобіля, який вилетів у кювет, однак водій того автомобіля почав проявляти агресію до нього і він повернувся до своєї ГАЗЕЛі. Потім він допоміг перенести на обочину жінку, яка після ДТП лежала на асфальті.

Зазначив, що він не міг точно визначити швидкість автомобіля ОСОБА_4 , однак вважає, що якщо б він їхав з дозволеною швидкістю, то зіткнення б не відбулось. Вважає, що його швидкість була приблизно 140 кілометрів на годину.

У скоєному щиро кається.

Не зважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 та окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , їх вина у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями самих обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , протоколами слідчих дій, висновками експертів.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 .

В жовтні-листопаді 2015 року (точної дати вона не пам`ятає) вони зі своїм чоловіком ОСОБА_7 їхали на їх автомобілі ГАЗЕЛЬ з міста Запоріжжя додому до міста Кам`янка-Дніпровська Запорізької області. Їхали, по її відчуттях, з приблизною швидкістю 80 кілометрів на годину. В автомобілі був вантаж фруктів приблизною вагою 70 кілограмів. Дорога була чистою та сухою.

Під час руху вона бачила, що попереду їх рухався вантажний автомобіль. Коли її чоловік ОСОБА_7 , включивши лівий поворот, хотів його обігнати та почав рух ліворуч, вона побачила світло фар ліворуч та одразу відчула сильний удар по автомобілю.

Після зіткнення вона підходила до автомобіля, який врізався в них і бачила біля нього декількох людей. Пам`ятає, що у однієї жінки була поламана нога. Також пам`ятає, що водій того автомобіля проявляв агресію до її чоловіка.

Зазначила, що вони не встигли виїхати на зустрічну смугу і зіткнення автомобілів відбулось ще на їх смузі руху.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні 18.06.2019 року пояснив, що приблизно чотири роки тому (точних часу та дати він не пам`ятає, але зазначив, що подія відбулась ще до зими, коли погода була ще теплою) він їхав на вантажному автомобілі КАМАЗ з причепом в напрямку з міста Запоріжжя на місто Мелітополь. Дорожнє покриття було сухим, сутеніло.

Після села Григорівка він їхав по правій полосі руху на підйом з приблизною швидкістю 20 кілометрів на годину, по лівій полосі рухалась колона автомобілів, обганяючи його.

Раптом він побачив в дзеркало заднього виду світло фар від автомобіля, який різко виїхав з-за його причепа та одразу почув звук удару від зіткнення автомобілів. Він зупинився та вийшов з автомобіля.

На лівій обочині за зустрічною смугою він побачив розбитий автомобіль ГАЗЕЛЬ, а на проїжджій частині, на зустрічній полосі руху, лежала літня жінка. Навкруги було багато уламків від зіткнення.

Коли він підійшов ближче, то побачив у кюветі розбитий легковий автомобіль.

Зазначив, що він не бачив, щоб водій легкового автомобіля проявляв агресію до водія ГАЗЕЛі. Також він не бачив, щоб після ДТП з автомобіля ГАЗЕЛЬ щось вивантажували.

Допитана в судовому засіданні 18 червня 2019 року свідок ОСОБА_12 пояснила, що кілька років тому (точного року вона не пам`ятає) 30 жовтня увечері вона їхала з міста Запоріжжя в автомобілі під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 на задньому сидінні. Крім неї та водія ОСОБА_4 в автомобілі була дружина водія на передньому сидінні, та тітка та бабуся водія, які сиділи по обидва боки від неї на задньому сидінні.

Наскільки вона пам`ятає, їх швидкість була приблизно 60-70 кілометрів на годину.

Під час руху вона не слідкувала за оточуючою обстановкою, а дивилась в екран свого мобільного телефону. Раптом вона почула крик, підняла голову та помітила, як в правий бік їх автомобіля врізався автомобіль ГАЗЕЛЬ, після чого вона втратила свідомість.

Коли вона отямилась, їх автомобіль вже лежав за межами проїжджої частини. Через кілька секунд отямився ОСОБА_4 .

Пам`ятає, що коли вона вибралась з автомобіля, то підходила до ОСОБА_17 , яка лежала на землі, та говорила до неї, коли та прийшла до тями. Зазначила, що не пам`ятає, щоб ОСОБА_4 проявляв до когось агресію. Також не пам`ятає, щоб з автомобіля ГАЗЕЛЬ після ДТП щось вивантажували.

На питання захисника щодо участі в слідчому експерименті 04 листопада 2015 року свідок ОСОБА_12 спочатку зазначила, що не приймала участі в будь-яких слідчих діях. В той же час, пізніше під час допиту вона не заперечила того, що могла приймати участь в слідчих діях, але точно не пам`ятає. Після пред`явлення їй для огляду в судовому засіданні зазначеного протоколу слідчого експерименту, свідок ОСОБА_12 зазначила, що протокол містить її підписи, але за яких обставин він складався, вона не пам`ятає. На питання прокурора відповіла, що вона завжди читає документи, які підписує, але обставин підписання вказаного протоколу згадати не може, адже з моменту події пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин він їхав з міста Запоріжжя до міста Енергодара на своєму автомобілі Skoda Praktik.

Коли він проїхав міст в с. Велелянка, його швидкість була приблизно 90 кілометрів на годину. Почався підйом дороги і він наздогнав автомобіль ГАЗЕЛЬ, якому він поблимав фарами, щоб той дав йому дорогу. ГАЗЕЛЬ їхала з меншою швидкістю ніж він.

Після цього ОСОБА_18 прийняла праворуч і він обігнав її та порівнявся з причепом вантажного автомобіля, який рухався по правій смузі руху. В цей момент він починав набирати швидкість та пришвидшився приблизно до 120 кілометрів на годину.

В дзеркало заднього виду він побачив, що водій автомобіля ГАЗЕЛЬ також почав маневр обгону причепу, хоча, як йому тоді здалось, він не встигав це зробити в ситуації, яка мала місце на дорозі. Пам`ятає, що в той момент за ним їхали декілька автомобілів.

Потім відбулась ДТП, моменту якої він безпосередньо не бачив. Звуку від зіткнення він також не чув. Він зупинився. Зупинився і водії КАМАЗУ і вони почали надавати допомогу постраждалим.

Пам`ятає, що автомобіль ГАЗЕЛЬ після ДТП був без переднього лівого колеса та стояв на автодорозі, повернутий праворуч. Другий автомобіль, який потрапив у ДТП Ford, знаходився за межами проїжджої частини. Точних ушкоджень цього автомобіля він не пам`ятає, оскільки не розглядав автомобіль, але може точно сказати, що він був без скла.

Також він пам`ятає, що жінка, яка після ДТП лежала на дорозі, померла там же. У однієї дівчини була як мінімум зламана нога. Інші учасники ДТП мали нетяжкі ушкодження.

Через деякий час приїхала поліція та допитувала присутніх під запис відеокамери приблизно до 22 години того ж дня.

Зазначив, що на момент ДТП він рухався з приблизною швидкістю 110 кілометрів на годину, а автомобіль Ford, який зіткнувся з автомобілем ГАЗЕЛЬ, рухався з більшою швидкістю десь 120-130 кілометрів на годину.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 жовтня 2015 року зі схемою, фототаблицями та відеозаписом до нього вбачається, що місцем ДТП є ділянка автодороги «Харків-Сімферополь» 312 км. + 500 м., яка має сухе, чисте покриття, загальною шириною 11 метрів.

Учасниками дорожньо-транспортної пригоди є автомобіль АС-G2705 ВП6 з д/н: НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 та Ford Focus з д/н: НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , які на момент ДТП рухались в напрямку з міста Запоріжжя (п. 21 протоколу) та мають пошкодження, що зафіксовані в протоколі (п. 17-1), схемі, фототаблицях та відеозаписі.

На місці події виявлено сліди гальмування автомобіля АС-G2705 ВП6 з д/н: НОМЕР_2 . Слідів гальмування автомобіля Ford Focus з д/н: НОМЕР_1 на місці ДТП не виявлено (п. 18).

В протоколі та додатках до нього зафіксовано наявність осипу скла, пластикових та металевих частин автомобілів (п. 22).

На схемі ДТП визначено розташування першої подряпини, залишеної переднім лівим колесом автомобіля АС-G2705 ВП6, початок якої знаходиться на відстані 1,3 метра від роздільної полоси між супутньою та зустрічною смугами руху. Також зазначені сліди гальмування вказаного транспортного засобу.

Протокол містить підписи учасників слідчої дії, в тому числі й водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (том 1, а.с. 199-213).

Суд не може погодитись з доводами сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно відсутності у слідчого ОСОБА_19 повноважень на проведення зазначеного огляду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, цей огляд проводився одразу після вчинення ДТП та містить ознаки невідкладної слідчої дії.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія постанови за підписом начальника слідчого управління МВС України в Запорізькій області про доручення досудового розслідування по кримінальному провадженню слідчій групі, в якій старшим групи призначено ОСОБА_19 .

Невідповідність дати складання вказаної постанови реальній даті суд розцінює як технічну помилку, яка не може впливати на оцінку вказаного доказу, оскільки інші вимоги КПК України при проведенні огляду місця події були дотримані.

Висновком експерта № 648/15 від 02 грудня 2015 року (транспортно-трасологічна експертиза) встановлено, що первинний контакт автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобіля AC-G2705-ВП6, реєстраційний номер НОМЕР_2 відбувався їх передніми бічними правою та лівою частинами відповідно.

З технічної точки зору визначити розташування місця зіткнення транспортних засобів у вигляді геометричної точки не надається можливим, однак воно знаходиться раніше місця початку подряпини від гальмівного диску лівого переднього колеса автомобіля AC-G2705-ВП6, реєстраційний номер НОМЕР_2 по напрямку руху від м. Запоріжжя до м. Василівка (том 1, а.с. 216-221).

Висновком експерта № 650/15 від 26 листопада 2015 року (дослідження технічного стану транспортних засобів) з ілюстративною таблицею до нього встановлено, що на момент експертного дослідження рульове управління і робоча гальмівна система автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходяться в працездатному стані, а ходова частина в непрацездатному стані.

Ходова частина автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент дослідження перебуває в непрацездатному стані, причина її відмови носить аварійний (не експлуатаційний) характер, відмова виникла в момент ДТП, а саме після зіткнення з автомобілем AC-G2705-ВП6, реєстраційний номер НОМЕР_2 (том 1, а.с. 224-231).

Висновком експерта № 649/15 від 25 листопада 2015 року (дослідження технічного стану транспортних засобів) з ілюстративною таблицею до нього встановлено, що на момент експертного дослідження рульове управління автомобіля AC-G2705-ВП6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходяться в працездатному стані, а ходова частина і робоча гальмівна система в непрацездатному стані.

Робоча гальмівна частина автомобіля AC-G2705-ВП6, реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту події була в працездатному стані.

Ходова частина автомобіля AC-G2705-ВП6, реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент дослідження перебуває в непрацездатному стані, причина її відмови носить аварійний (не експлуатаційний) характер, відмова виникла в момент ДТП, а саме після зіткнення з автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 1, а.с. 234-242).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2015 року та схемою до нього за участю свідка ОСОБА_20 встановлено, що місцем ДТП є ділянка автодороги «Харків-Сімферополь» 312 км. + 500 м.

Після прибуття на місце події свідок ОСОБА_20 пояснила, що погодні та дорожні умови відповідають тим, що мали місце на момент ДТП.

В ході слідчого експерименту було оглянуто місце початку подряпини, що залишена диском від переднього лівого колеса автомобіля «ГАЗ», яке знаходиться на смузі руху в напрямку міста Запоріжжя на відстані 1,3 метра від осьової полоси дорожньої розмітки та 529 метрів від дорожнього знаку 312 км. в напрямку міста Василівка.

Після цього свідок ОСОБА_20 вказала на місце зіткнення транспортних засобів, що знаходиться на відстані 2,8 метрів до початку зазначеної подряпини та 0,5 метра від осьової лінії дорожньої розмітки.

При цьому свідок ОСОБА_20 пояснила, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 17 годині 45 хвилин вона перебувала в якості пасажира в автомобілі Ford Focus під керуванням водія ОСОБА_4 . Автомобіль рухався по лівій полосі в бік м. Василівка з приблизною швидкістю 110 кілометрів на годину. Попереду в попутному напрямку рухався автомобіль «ГАЗ» з приблизною швидкістю 50 кілометрів на годину, а перед ним вантажний автомобіль з причепом зі швидкістю 20 кілометрів на годину.

Приблизно за 35 метрів до місця зіткнення автомобіль ГАЗ раптово, без увімкнення попереджувальних сигналів, здійснив виїзд на їх полосу руху, після чого водій ОСОБА_4 здійснив відворот в ліву сторону, щоб уникнути зіткнення, однак йому це не вдалося і зіткнення автомобілів відбулось (том 2, а.с. 13-17).

Оцінюючи зазначений доказ, суд не може погодитись з думкою сторони захисту щодо його невідповідності критеріям допустимості доказів в кримінальному провадженні, адже вказаний протокол свідок ОСОБА_12 підписала без жодних зауважень. Як пояснила в судовому засіданні сама свідок ОСОБА_12 , хоч вона і не пам`ятає обставин складення вказаного протоколу, однак підписи на ньому належать їй і вона завжди читає ті документи, які вона підписує.

Невідповідність ініціалу по-батькові свідка ОСОБА_12 в протоколі дійсному ініціалу суд вважає технічною опискою, допущеною слідчим при складанні зазначеного протоколу. Вказана обставина, на думку суду, не може бути підставою для визнання цього протоколу недопустимим доказом, оскільки як встановлено в ході судового розгляду, цей протокол дійсно підписаний свідком ОСОБА_12 і підписаний без жодних зауважень.

Протоколом додаткового огляду місця події від 04 листопада 2015 року за участю ОСОБА_4 встановлено, що місцем ДТП є ділянка автодороги «Харків-Сімферополь» 312 км. + 500 м.

Після прибуття на місце події ОСОБА_4 пояснив, що погодні та дорожні умови відповідають тим, що мали місце на момент ДТП.

В ході слідчої дії було оглянуто місце початку подряпини, що залишена диском від переднього лівого колеса автомобіля «ГАЗ», яке знаходиться на смузі руху в напрямку міста Запоріжжя на відстані 1,3 метра від осьової полоси дорожньої розмітки та 529 метрів від дорожнього знаку 312 км. в напрямку міста Василівка.

Після цього ОСОБА_4 вказав на місце зіткнення транспортних засобів, що знаходиться на відстані 2,8 метрів до початку зазначеної подряпини та 0,5 метра від осьової лінії дорожньої розмітки. Пояснив, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 17 годині 45 хвилин він, керуючи автомобілем Ford Focus, рухався по лівій полосі в бік м. Василівка з приблизною швидкістю 110 кілометрів на годину. Попереду в попутному напрямку рухався автомобіль «ГАЗ» з приблизною швидкістю 50 кілометрів на годину, а перед ним вантажний автомобіль з причепом зі швидкістю 20 кілометрів на годину.

Приблизно за 35 метрів до місця зіткнення автомобіль ГАЗ раптово, без увімкнення попереджувальних сигналів, здійснив виїзд на їх полосу руху та застосував гальмування, щоб відвернути зіткнення з вантажним автомобілем, який рухався попереду.

Побачивши маневр автомобіля ГАЗ, він здійснив відворот в ліву сторону, щоб уникнути зіткнення з цим автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, однак відвернути зіткнення автомобілів йому не вдалось (том 2, а.с. 18-21).

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недопустимості вказаного протоколу як доказу, суд дійшов наступних висновків.

Стороною захисту на обґрунтування своєї позиції щодо недопустимості цього доказу зазначено, що ОСОБА_4 на той момент не мав статусу підозрюваного і невідомо, в якому процесуальному статусі приймав участь в проведенні слідчої дії. Йому не роз`яснювались його права та обов`язки, чим фактично було порушено його право на захист.

В той же час, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на 04 листопада 2015 року ОСОБА_4 дійсно не мав статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, однак, як на той момент було достеменно відомо, він був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 30 жовтня 2015 року.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 65 КПК України особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, є свідком.

Пунктом другим частини першої статті 66 КПК України свідку гарантоване право на правову допомогу під час давання показань та під час проведення інших процесуальних дій.

Як вбачається з зазначеного протоколу додаткового огляду місця події, в проведенні вказаної слідчої дії приймали участь поняті. Крім того, під час судового розгляду ОСОБА_4 жодного разу не зазначав, що під час досудового слідства його примушували до давання показань, а навпаки вказував, що він всіляко сприяв його проведенню.

Також слід зазначити, що приписами статті 237 КПК України учасникам огляду не забороняється давати пояснення щодо обставин кримінального провадження, які вносяться до протоколу.

Вказаним оглядом фактично описано місце розташування слідів ДТП та визначено їх співвідношення на місцевості за участю ОСОБА_4 як одного з учасників цієї події, який мав можливість показати ці обставини безпосередньо на місцевості. Будь-яких зауважень до змісту зазначеного протоколу при його підписанні ОСОБА_4 не надав, хоча не був позбавлений такої можливості.

Зазначене вище свідчить про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом протоколу додаткового огляду місця події від 04 листопада 2015 року та, відповідно висновків експертів № 718/15 від 25 грудня 2015 року; № 12-1-5 від 12 лютого 2016 року та № 2350/2351-16/4505/8114 від 01 травня 2017 року, як про це зазначено стороною захисту у відповідному клопотанні про визнання доказів недопустимими, та під час виступу в судових дебатах.

Протоколом додаткового огляду місця події від 26 листопада 2015 року за участю ОСОБА_7 встановлено, що місцем ДТП є ділянка автодороги «Харків-Сімферополь» 312 км. + 500 м.

Після прибуття на місце події ОСОБА_7 пояснив, що погодні та дорожні умови відповідають тим, що мали місце на момент ДТП.

В ході слідчого експерименту було оглянуто місце початку подряпини, що залишена диском від переднього лівого колеса автомобіля «ГАЗ», яке знаходиться на смузі руху в напрямку міста Запоріжжя на відстані 1,3 метра від осьової полоси дорожньої розмітки та 529 метрів від дорожнього знаку 312 км. в напрямку міста Сімферополь.

Після цього ОСОБА_7 вказав на місце зіткнення транспортних засобів, що знаходиться на лівій полосі руху в напрямку до міста Сімферополь на відстані 3,0 метри від осьової лінії та на відстані 24 метра до початку вказаної подряпини. Пояснив, що 30 жовтня 2015 року приблизно о 17 годині 20 хвилин він, керуючи автомобілем ГАЗ, рухався по лівій полосі в бік м. Сімферополь з приблизною швидкістю 100 кілометрів на годину та з ввімкненим ближнім світлом фар.

З метою пропустити транспорт, який рухався за ним з більшою швидкістю, він перестроївся на праву смугу руху та зменшив швидкість приблизно до 60 кілометрів на годину. Попереду нього по правій смузі рухався вантажний автомобіль КАМАЗ з приблизною швидкістю 40 кілометрів на годину.

Потім він подивився в дзеркало заднього виду та побачив на значній відстані світло фар автомобіля, що рухався в попутному з ним напрямку по лівій полосі руху. Після цього, знаходячись на відстані приблизно 57,5 метрів від місця зіткнення транспортних засобів, він увімкнув сигнал лівого повороту та почав перестроюватись на ліву полосу руху, однак, побачивши, що транспортний засіб, що рухався по лівій полосі, наближається до нього, здійснив гальмування, однак зіткнення уникнути не вдалось. Швидкість зазначеного автомобіля він оцінює приблизно в 140 кілометрів на годину. Чи здійснював водій цього автомобіля екстрене гальмування, ОСОБА_7 сказати не зміг (том 2, а.с. 22-25).

Висновком експерта № 718/15 від 25 грудня 2015 року (судова автотехнічна експертиза) з додатком у вигляді схеми ДТП встановлено, що місце зіткнення, на яке вказує водій ОСОБА_4 може відповідати дійсності. Місце зіткнення, яке вказане водієм ОСОБА_7 не відповідає дійсності.

Водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не перебував в аварійній обстановці.

Водій автомобіля AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пп. 9.2, 9.4, 10.1, 10.3, 12.2, 19.1 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пп. 12.3, 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 не відповідають вимогам пп. 9.2, 9.4, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Невиконання даним учасником пригоди вимог пп. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Дії водія автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідають вимогам пп. 12.2, 12.3, 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху України. Невиконання даним учасником пригоди вимог пп. 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Технічна можливість водія автомобіля AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 уникнути зіткнення залежала від виконання ним вимог пп. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення (том 2, а.с. 28-40).

Висновком експерта № 12-1-5 від 12 лютого 2016 року з додатком (судова автотехнічна експертиза) встановлено, що покази свідка ОСОБА_12 та водія ОСОБА_4 щодо місця зіткнення транспортних засобів з технічної точки зору спроможні.

Покази водія ОСОБА_7 щодо місця зіткнення транспортних засобів з технічної точки зору неспроможні.

Водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 9.2, 9.4, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість у водія автомобіля AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 запобігти зіткненню полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом своєчасного застосування гальмування, тобто належного виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не знаходився в аварійній ситуації.

У діях водія автомобіля AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

У діях водія автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 є невідповідності вимогам п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Невідповідності в діях водія автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 цих Правил, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди (том 2, а.с. 43-64).

Висновком експертів № 2350/2351-16/4505/8114 від 01 травня 2017 року (комісійна комплексна судова автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза) встановлено, що пояснення свідка ОСОБА_12 та водія ОСОБА_4 щодо розташування місця зіткнення транспортних засобів слід вважати з технічної точки зору спроможними.

Пояснення водія ОСОБА_7 щодо розташування місця зіткнення з технічної точки зору слід вважати неспроможними.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих постановою слідчого вихідних даних, водію ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти у відповідності до вимог п. 9.2 (б), 9.4, 10.1, 10.3, 12.2 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих постановою слідчого вихідних даних, водію ОСОБА_4 , для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти у відповідності до вимог п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України.

У заданій постановою слідчого дорожньо-транспортній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «АС» ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання ним вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

У заданій постановою слідчого дорожньо-транспортній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «Ford» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «АС» шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення (що регламентовано вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України), при швидкості руху автомобіля Ford 90 км/год.

Якщо швидкість руху автомобіля АС складала 110 км/год, то водій автомобіля Ford ОСОБА_4 в заданій дорожньо-транспортній ситуації, не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем АС шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих постановою слідчого вихідних даних, водій ОСОБА_4 не знаходився в аварійній ситуації.

Оскільки у заданій постановою слідчого дорожньо-транспортній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля АС ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, тому в його діях вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Невідповідності в діях водія автомобіля АС ОСОБА_7 вимогам п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Якщо виходити з того, що швидкість руху автомобіля АС складала 70 км/год, то в діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності до вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору не знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Якщо виходити з того, що автомобіль Ford рухався зі швидкістю 110 км/год і більше, то в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності до вимог п. 12.2 та п. 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України.

При наданому комплексі вихідних даних якщо виходити з того, що водій автомобіля Ford ОСОБА_4 перед зіткненням не застосовував гальмування, то в його діях вбачаються невідповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які не знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

При наданому комплексі вихідних даних, невідповідності в діях водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Невідповідності в діях водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (том 2, а.с. 65-76).

Висновком експерта № 3546 від 30 листопада 2015 року (судово-медична експертиза трупа, розпочата 31 жовтня 2015 року) з фототаблицями до нього встановлено, що причиною смерті ОСОБА_11 є поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок з множинними переламами кісток скелету та пошкодженнями внутрішніх органів.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження:

?закрита внутрішньочерепна травма: осередковий крововилив під м`якими оболонками на конвекситальній поверхні лівої тім`яної долі головного мозку; забиті рани, садна та крововиливи в м`які тканини голови;

?закрита тупа травма тулуба: множинні двосторонні перелами ребер з розривами пристінкової плеври; неповний перелам тіла десятого грудного хребця; крововиливи в м`які тканини в області переламів; розриви легень, печінки та селезінки; наявність в черевній порожнині 600 мл, в плевральних порожнинах 800 мл рідкої крові;

?тупа травма кінцівок: відкритий краєвий перелам наріжної частини верхнього епіфізу правої великої гомілкової кістки з крововиливом в м`яких тканинах; забито-рвана рана правої гомілки в верхній третині.

Комплекс ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_11 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Всі ушкодження, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_11 , виникли незадовго до смерті за механізмом тупої травми:

?осередковий крововилив під м`якими оболонками на конвекситальній поверхні лівої тім`яної долі головного мозку; забиті рани, садна та крововиливи в м`які тканини голови виникли від ударних травматичних впливів тупими предметами в область підборіддя та в тім`яну область;

?повні поперечні перелами 1-9 ребер ліворуч, за навколохребцевій лінії з ознаками стискання на зовнішніх і внутрішніх та розтягнення на внутрішніх поверхнях є локальними, тобто виникли в місцях травматичних впливів тупих предметів;

?повні поперечні перелами 3-7 ребер праворуч по передній пахвовій лінії з ознаками стискання на внутрішніх та розтягнення на наружних поверхнях є конструкційними, тобто виникли на віддаленні від травматичного впливу тупих предметів;

?неповний перелам десятого грудного хребця, з ознаками стискання на внутрішній поверхні, виник від надмірного згинання хребетного стовпа;

?відкритий крайовий перелам наріжної частини верхнього епіфізу правої великої гомілкової кістки, з ознаками стиснення на задньо-наріжній поверхні, є локальним, тобто, виник в місці травматичного впливу тупого предмета.

Враховуючи локалізацію, характер та механізм виникнення пошкоджень, обставини події, не виключається завдання всього комплексу ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної події, у пасажира легкового автомобіля, який зіткнувся з такою що рухається, або стаціонарною перешкодою. Травмуючими предметами, в даному випадку, могли бути деталі салону автомобіля.

Ступінь вираження трупних явищ, з урахуванням умов зберігання трупа та причин смерті, дозволяє вважати, що смерть ОСОБА_11 наступила приблизно за одну добу до початку експертизи трупа в морзі (том 2, а.с. 1-5).

Суд не може погодитись з твердженням захисників обвинуваченого ОСОБА_4 про необхідність визнання зазначеного доказу недопустимим через те, що експерт самостійно збирав медичну документацію щодо ОСОБА_11 для проведення експертизи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний висновок експерта було складено за результатами судово-медичної експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 30 жовтня 2015 року. Вихідні дані для проведення експертизи експерт взяв з зазначеної постанови слідчого та з медичної документації ОСОБА_11 , що не суперечить вимогам КПК України та інструкції про проведення судово-медичної експертизи, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року. Таким чином, твердження захисника обвинуваченого щодо наявності підстав для визнання цього доказу недопустимим не знайшли свого підтвердження.

Вказане стосується й інших висновків судово-медичних експертиз, досліджених в судовому засіданні, на недопустимості яких наполягала сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_4 .

Висновком експерта № 4950МД від 16 грудня 2015 року (судово-медична експертиза живої особи, розпочата 02 грудня 2015 року) встановлено, що закритий перелам лівої стегнової кістки; закритий перелам правої плечової кістки; крововилив під оболонки головного мозку (за даними КТ-дослідження без чіткої локалізації) у гр. ОСОБА_9 (встановлені за даними наданої медичної документації та результатів рентгенологічного дослідження) самі по собі кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я більш ніж на 21 день.

Множинні садна обличчя, тулуба та кінцівок (встановлені за даними медичної документації без чіткої локалізації та морфологічних характеристик) у гр. ОСОБА_9 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Давність виникнення ушкоджень не суперечить строку, що зазначений в обставинах справи.

Діагноз «травматичний шок 2 ступеня; забій головного мозку» встановлений за даними медичної документації у гр. ОСОБА_9 об`єктивними відомостями в динаміці не підтверджений та не може враховуватися при оцінці ступеня тяжкості (том 2, а.с. 6-10).

Висновком експерта № 4951МД від 12 грудня 2015 року (судово-медична експертиза живої особи, розпочата 02 грудня 2015 року) встановлено, що закритий перелам лівої ключиці, закритий перелам седалищної кістки ліворуч (за даними рентгенологічного дослідження) у гр. ОСОБА_21 кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 день.

Рана в області лівої гомілки (встановлена за даними медичної документації без зазначення морфологічних характеристик) у гр. ОСОБА_21 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я.

Гематома в області лівої скули, садна обличчя та волосистої частини голови (за даними медичної документації без зазначення кількісних та морфологічних характеристик) у гр. ОСОБА_21 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Висловитись щодо механізму утворення встановленої у гр. ОСОБА_21 рани в області лівої гомілки (що встановлена за даними медичної документації) не вбачається можливим. Інші встановлені ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета. Не виключається можливість виникнення всього комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Давність виникнення ушкоджень не суперечить строку, що зазначений в обставинах справи (том 2, а.с. 10-12).

Докази, досліджені в даному кримінальному провадженні, узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в пред`явленому ним обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, сам факт події ДТП учасниками провадження не спростовується.

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що на момент зіткнення автомобілів він рухався попереду автомобіля Ford Focus під керуванням ОСОБА_4 зі швидкістю 110 кілометрів на годину, здійснюючи обгін вантажного автомобіля КАМАЗ, а автомобіль Ford Focus рухався позаду нього з більшою швидкістю приблизно 120-130 кілометрів на годину.

Вказане повністю узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який пояснив, що швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_4 була приблизно 140 кілометрів на годину, та протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , яка під час вказаної слідчої дії зазначила про швидкість руху автомобіля Ford Focus приблизно 110 кілометрів на годину.

При цьому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо розбіжностей в показаннях свідка ОСОБА_15 відносно його швидкості руху, оскільки як він пояснив у судовому засіданні, його швидкість руху змінювалась з 90 кілометрів на годину на початку руху до 120 кілометрів на годину в момент, коли він починав обгін вантажного автомобіля та до 110 кілометрів на годину, коли він припинив пришвидшення та здійснював безпосередньо обгін КАМАЗУ. Таким чином, свідок ОСОБА_15 надав покази не стосовно його швидкості на певний, конкретно визначений момент часу, а стосовно його швидкості в певний період часу, яка змінювалась залежно від дорожньої обстановки.

В той же час, суд критично ставиться до показання свідка ОСОБА_12 , які вона дала в судовому засіданні відносно швидкості автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , оскільки на більшість запитань, які були поставлені їй в судовому засіданні, свідок ОСОБА_12 відповіла, що через сплив значного проміжку часу вона не пам`ятає обставин ДТП, про що неодноразово наголошувала під час її допиту.

Також суд враховує відомості, викладені в протоколі огляду ДТП від 30 жовтня 2015 року та в схемі ДТП, відповідно до яких автомобіль ОСОБА_4 після ДТП знаходився на відстані не менше ніж 75 метрів він встановленого місця зіткнення транспортних засобів, що на думку суду, в сукупності з іншими доказами у справі, додатково свідчить про достовірність показань свідка ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо швидкості, з якою рухався автомобіль Ford Focus безпосередньо перед зіткненням.

Саме недотримання водієм ОСОБА_4 вимог швидкісного режиму в поєднанні з винними діями водія ОСОБА_7 , який свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю та беззастережно, і стало причиною ДТП з наслідками у вигляді смерті однієї особи, та завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень ще двом.

При цьому суд не може погодитись з доводами сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 щодо неконкретності обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_4 та його ідентичності обвинуваченню, яке висунуте другому обвинуваченому ОСОБА_7 , з огляду на наступне.

І ОСОБА_4 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні однієї дорожньо-транспортної пригоди, яка пов`язана усіма обставинами окрім тих, які характеризують дії кожного з обвинувачених. Висунуте обвинувачення конкретизоване в цій частині, адже ОСОБА_4 інкримінується порушення вимог пункту 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України, тобто порушення вимог швидкісного режиму, а обвинуваченому ОСОБА_7 порушення п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто недотримання обов`язку переконатись в безпеці руху та ненадання дороги транспортному засобу, що рухається в попутному напрямку. І саме недотримання обома водіями зазначених приписів в своєму поєднанні й призвело до ДТП з визначеними наслідками. Виконання вказаних вимог хоча б одним з водіїв зробило б неможливим зіткнення їх автомобілів, що в достатній мірі підтверджується дослідженими в судовому засіданні висновками експертів.

В той же час, суд погоджується з доводами сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 щодо необхідності встановлення характеру та черговості порушень, допущених кожним з водіїв та зазначає, що першим порушення Правил дорожнього руху України допустив обвинувачений ОСОБА_7 , а порушення, допущене обвинуваченим ОСОБА_4 , є вторинним для настання наслідків ДТП у вигляді смерті однієї особи та завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень двом іншим особам.

Однак, суд не може погодитись з тим, що вказана обставина може виключати відповідальність водія ОСОБА_4 , оскільки допущене ним порушення швидкісного режиму не залежало від дій водія ОСОБА_7 і не було викликано ними, а має самостійний характер. Вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні висновками експертиз № 718/15 від 25 грудня 2015 року, № 12-1-5 від 12 лютого 2016 року та № 2350/2351-16/4505/8114 від 01 травня 2017 року, відповідно до яких водій ОСОБА_4 на момент ДТП не перебував в аварійній ситуації та мав можливість запобігти ДТП в разі дотримання ним швидкісного режиму.

Версія обвинуваченого ОСОБА_4 щодо перевищення швидкісного режиму водієм ОСОБА_7 при здійсненні обгону колони з правого боку, не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та не може бути прийнята судом. Також не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду версія ОСОБА_4 про зацікавленість свідка ОСОБА_15 в наданні неправдивих показань на користь обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки це не підтверджено жодним з досліджених в судовому засіданні доказів.

Зазначені вище докази в повній мірі та поза розумним сумнівом в своїй сукупності підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в пред`явленому їм обвинуваченні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та спричинило двом іншим потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та спричинило двом іншим потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно до статей 12, 25 КК України є необережним тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, добре характеризується і не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра.

Також суд враховує відсутність в даному кримінальному провадженні як обставин, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , так і обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують його покарання.

Крім того суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує той факт, що порушення правил безпеки дорожнього руху у вигляді недотримання швидкісного режиму, яке було допущене обвинуваченим ОСОБА_4 , хоч і має самостійний характер та було допущено ним до моменту ДТП, але призвело до настання наслідків лише після порушення правил безпеки дорожнього руху з боку іншого водія ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України та з урахуванням ступеню вини обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування такого покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Крім того, з урахуванням обставин даного кримінального провадження, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно до статей 12, 25 КК України є необережним тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, добре характеризується і не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра.

Також суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_7 як обставину, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує йому покарання. Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 під час судового розгляду не встановлено.

Крім того суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує значення порушення правил безпеки дорожнього руху, допущених водієм ОСОБА_7 для настання наслідків ДТП.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України та з урахуванням ступеню вини обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування такого покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Крім того, з урахуванням обставин даного кримінального провадження, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в рівних долях.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 місяців.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведені експертизи в сумі 3796 (три тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 06 копійок.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведені експертизи в сумі 3796 (три тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 06 копійок.

Речові докази: автомобіль AC-G2705-ВП6 реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити в користуванні власника ОСОБА_7 ; автомобіль Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити в користуванні власника ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1