Справа № 702/870/19
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна

14 квітня 2020 року м. Христинівка Черкаської області
Слідчий суддя Христинівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого Монастирищенського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому завсіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області клопотання ОСОБА_8 про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Просив накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо- впроваджувальна фірма «Енергетик», що розташоване по вул. Соборній, 3 в м. Монастирищі.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Монастирищенським відділенням поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №10008527 від 12.12.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України.
З 15.11.2000 р. ОСОБА_8 є співзасновником ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик». Йому на праві власності належить частка у статутному капіталі цього товариства у розмірі 45%. Іншим співзасновником товариства є ОСОБА_8 , який є власником частки 55% статутного капіталу ТОВ «МВВФ «Енергетик» і до лютого 2019 р. одночасно був директором цього товариства.
В березні 2017 р. він звертався до Господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ «МВВФ «Енергетик» про стягнення частини чистого прибутку (дивідендів).
В процесі розгляду справи 19.05.2017 р. представник ТОВ «МВВФ «Енергетик» подав в судовому засіданні довідку від 18.05.2017 р. № 201/05, відповідно до змісту якої загальні збори учасників ТОВ «МВВФ «Енергетик» жодного разу за весь час не розглядали та не приймали рішень стосовно розподілу між засновниками і виплати частини чистого прибутку від господарської діяльності товариства (дивідендів), на підприємстві відсутнє будь-яке рішення, викладене у формі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «МВВФ «Енергетик», стосовно розподілу між засновниками і виплати частини чистого прибутку від господарської діяльності товариства (дивідендів). Довідка видана для пред`явлення до Господарського суду Черкаської області та долучена до матеріалів справи № 925/345/17, підписана директором ТОВ «МВВФ «Енергетик» ОСОБА_8 та заступником директора ТОВ «МВВФ «Енергетик» ОСОБА_9 , а також на ній проставлено печатку ТОВ «МВВФ «Енергетик».
З мотивувальної частини рішення Господарського суду Черкаської області від 07.06.2017 р. у справі №925/345/17 вбачається, що саме вказана довідка стала підставою для відмови у задоволенні його позову.
Однак, відомості, внесені до довідки, є неправдивими, оскільки насправді загальними зборами засновників (учасників) ТОВ «МВВФ «Енергетик» 13.07.2015 р. було прийнято рішення у формі протоколу (№ 16) про затвердження фінансових результатів господарської діяльності товариства за 2014 р. та про частковий розподіл чистого прибутку за 2014 р., спрямувавши його на виплату дивідендів у розмірі 1962,9 грн. Дивіденди виплатити учасникам пропорційно до внесеного капіталу до статутного фонду товариства:
- ОСОБА_8 - 1083,5 грн.;
- ОСОБА_8 - 879,4 грн.
До того ж директором ТОВ «МВВФ «Енергетик» ОСОБА_8 13.07.2015 р. було прийнято наказ «Про нарахування дивідендів».
Крім того, загальними зборами засновників (учасників) ТОВ «МВВФ «Енергетик» 27.09.2016 р. було прийнято рішення у формі протоколу (№ 26) про затвердження фінансових результатів господарської діяльності товариства за 2015 р. та про частковий розподіл чистого прибутку за 2015 р., спрямувавши його на виплату дивідендів у розмірі 4 349 грн. Дивіденди виплатити учасникам пропорційно до внесеного капіталу до статутного фонду товариства:
- ОСОБА_8 - 2 391 950 грн.;
- ОСОБА_8 - 1 957 050 грн.
До того ж директором ТОВ «МВВФ «Енергетик» ОСОБА_8 27.09.2016 р. було прийнято наказ № 64 «Про виплату дивідендів за 2015 р.».
Після того, як він отримав доступ до оригіналів згаданих вище протоколів загальних зборів (учасників) ТОВ «МВВФ «Енергетик» та наказів директора цього товариства про нарахування та виплату дивідендів, у вересні 2018 р. він звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ «МВВФ «Енергетик» про стягнення належних йому дивідендів.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.01.2019 р., залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 р., його позов задоволено повністю, вирішено стягнути з ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» на його користь 2 652 080 грн., з яких 879 400 грн. дивідендів за 2014 р.; 1 957 050 грн. дивідендів за 2015 р.; 39 781,21 грн. витрат по сплаті судового збору.
Таким чином, ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «МВВФ «Енергетик», та ОСОБА_9 . будучи заступником директора ТОВ «МВВФ «Енергетик», його ошукали та злочинним шляхом привласнили його доходи на підприємстві.
Крім того, з метою приховання факту заволодіння належними йому дивідендами, а також з метою заволодіння його часткою 45% статутного капіталу ТОВ «МВВФ «Енергетик», що складає 22 500 000 грн. 29.01.2019 р. (через 6 днів після ухвалення рішення від 23.01.2019 р. у справі №925/942/18 про стягнення дивідендів) ОСОБА_8 , будучи директором і співзасновником ТОВ «МВВФ «Енергетик» та ОСОБА_9 , будучи заступником директора цього підприємства, підробили протокол загальних зборів учасників ТОВ «МВВФ «Енергетик», яким його було виключено зі складу учасників товариства та 08.02.2019 р. провели відповідну реєстраційну дію.
Крім того, 12.02.2019 р. другим учасником ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» ОСОБА_8 створено ТОВ «Котельний завод «Енергетик» за тією ж адресою, де зареєстровано і розміщено ТОВ «МВВФ «Енергетик»: (Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 3), з ідентичними видами діяльності цих двох товариств - виробництво котлів. Керівником цих двох підприємств є одна й та сама особа - ОСОБА_9 .
22.02.2019 р. ОСОБА_8 подав до ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» нотаріально посвідчену заяву від 22.02.2019 р. про вихід зі складу учасників товариства з виплатою йому вартості його частки в статутному капіталі товариства, розмір якої складає 95% статутного капіталу товариства (тобто 27 500 000 -1 375 000 = 26 125 000 грн.).
Вказані дії вчинені керівництвом ТОВ «МВВФ «Енергетик» ( ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 ) з наміром приховати факт заволодіння належними йому грошовими коштами у вигляді дивідендів та з метою заволодіння його часткою 45% статутного капіталу ТОВ «МВВФ «Енергетик», що складає 22 500 000 грн., шляхом виведення з ТОВ «МВВФ «Енергетик» рухомого і нерухомого майна, що на праві власності належить підприємству.
Лише постанова старшого державного виконавця Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_10 від 27.02.2019 р. про арешт майна боржника унеможливила вивести з підприємства належні йому майно та грошові кошти.
Враховуючи наведене, внаслідок кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , йому завдано матеріальної шкоди на загальну суму 25 152 080 грн., з яких 22 500 000 грн. вартість частки 45% статутного капіталу ТОВ «МВВФ Енергетик» та 2 652 080 грн. дивіденди, якими незаконно заволоділи вказані особи.
На даний час йому достеменно відомо про те, що керівництво ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» вчиняє активні дії щодо зняття арешту з майна товариства з метою отримання можливості для подальшого виведення такого майна з товариства.
Відповідно до отриманої ним інформації ОСОБА_8 (як учасник товариства, який вийшов) та ОСОБА_9 (як директор ТОВ «МВВФ «Енергетик») 01.04.2020 р. планують вивести всі активи з товариства шляхом укладення акта приймання-передачі майна товариства як виплату ОСОБА_8 вартості його частки відровідно до його заяви про вихід з товариства від 22.02.2019 р. В подальшому отримане ОСОБА_8 майно планується внести в статутний капітал новоствореної ним офшорної компанії.
Якщо допустити завершення вказаних дій, подальший захист його порушених прав буде неефективним.
Враховуючи наведене, лише накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» унеможливить виведення з товариства належного йому майна, що в свою чергу забезпечить можливість реального відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому описаними вище кримінальними правопорушеннями.
09.04.2020 р. представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою, в якій просив накласти арешт на таке нерухоме майно:
1) матеріальний склад з пожежним депо, площею 196,4 кв.м, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) дільниця теплотехнічного випробування парових котлів, площею 288 кв.м, розміщена за адресою: АДРЕСА_1 ;
3) виробничий цех №1, площею 4461,8 кв.м., розміщений за адресою:
АДРЕСА_1 ;
4) нежиле приміщення, площею 78,5 кв.м, розміщене за адресою: АДРЕСА_2 ;
5) комплекс будівлі та споруди, монтажно-заготівельний цех з прибудовами, А: ганок, І; дільниця механічної обробки, Б; вимощення, II; вимощення, III; огорожа, 1; площею 2430,6 кв.м., розміщений за адресою: АДРЕСА_3 ;
6) комплекс будівлі та споруди, куди входить: механічно-складський цех, А-1; водонапірна башта, Б-1; склад, В-1; прохідна, Г-1; огорожа, 1; складський цех № 3, Е-1; ворота, 2, площею 4 560,5 кв.м, розміщений за адресою: АДРЕСА_3 ;
7) земельна ділянка :02:001:1449, площею 0,646 га, розміщена за адресою: Черкаська область, Монастирищенський район, с. Нове Місто, вул. Леніна, 3;
8) земельна ділянка :02:001:1448, площею 1,1891 га, розміщена за адресою: АДРЕСА_3 .
При цьому представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 посилався на обставини, зазначені у клопотанні про арешт майна. Крім того вказав, що на даний час йому достеменно відомо про те, що керівництво ТОВ «МВВФ «Енергетик» завершило свої дії щодо зняття арешту з майна товариства для подальшого виведення такого майна з товариства. Також йому стало відомо, що особи, що ошукали ОСОБА_8 з його часткою в підприємстві, будуть намагатись 2 квітня 2020 р. вивести всі активи з підприємства шляхом укладення акта приймання-передавання всіх активів для повернення частки одному з учасників підприємства - ОСОБА_8 , в подальшому останній планує внести все майно та майнові права до новоствореної ним офшорної компанії. В разі завершення всіх даних дій подальший захист своїх прав в ході досудового слідства та розгляду кримінального провадження в суді не буде ефективним. Враховуючи наведене, лише накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувална фірма «Енергетик» унеможливить виведення з товариства належного йому майна, що в свою чергу забезпечить можливість реального відшкодування матеріальної шкоди, завданої описаними вище кримінальними правопорушеннями. На даний час в потерпілого є копія акта приймання-передавання, що підтверджує злочинний намір шахраїв на виведення всього майна з підприємства та унеможливлення стягнення шкоди. Для забезпечення права на відшкодування шкоди та для унеможливлення вчинення інших злочинів відносно майна ОСОБА_8 слід невідкладно розглянути клопотання та при його розгляді врахувати, що відповідно до акта приймання-передавання від 2 квітня 2020 р. мають бути передані з балансу підприємства майно, на яке у своїй заяві просить накласти арешт представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 .
Особа, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_8 у судове засідання при вирішенні клопотання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання. Крім того, його інтереси у судовому засіданні представляв адвокат ОСОБА_3 .
За таких обставин слідчий суддя вважає можливим вирішити клопотання без участі особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_8 .
Представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та власну заяву, посилаючись на обставини, зазначені в них. Крім того, пояснив, що арешт майна необхідно допустити з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України). Йому невідомо, чи є речові докази у криінальному провадженні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений, але особа має право пред`явити його навіть у судовому засіданні з розгляду кримінального провадження.
Представник власника майна ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив думку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити. Пояснив також, що у кримінальному провадженні відсутня постанова про визнання речовими доказами, цивільний позов не пред`являвся, чим спростовується мета забезпечення арешту майна, яку вказував у своєму поясненні представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 . Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді з метою забезпечення цивільного позову має право звернутись цивільний позивач. Однак, цивільний позов не пред`являвся, також відсутній і цивільний позивач, оскільки цивільним позивачем у кримінальному провадженні є особа, яка серед іншого пред`явила цивільний позов, а права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України). Тобто, до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернулась особа, яка не може бути суб`єктом звернення з таким клопотанням.
Представник власника майна ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав позицію іншого представника власника майна ОСОБА_4 .
Слідчий Монастирищенського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні висловили думку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши копії матеріалів, доданих до клопотання, матеріали кримінального провадження № 0008527 від 12.12.2018 р. за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України, вважаю, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У своєму поясненні представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 вказав, що арешт майна необхідно допустити з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Однак, у кримінальному провадженні, матеріали якого були досліджені у судовому засіданні, відсутня постанова про визнання речовими доказами, відсутній також і цивільний позов, чим спростовується мета забезпечення арешту майна, яку вказував у своєму поясненні представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, з метою забезпечення цивільного позову - цивільний позивач.
Однак, цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, також відсутній і цивільний позивач, оскільки цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому КПК України, пред`явила цивільний позов, а права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України).
З врахуванням зазначених обставин приходжу до висновку, що до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернулась особа, яка не має права на звернення з таким клопотанням, не може бути суб`єктом такого звернення. Не може бути суб`єктом такого звернення і представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, який після подання клопотання про арешт майна звернувся до слідчого судді з окремою заявою з вимогою про накладення арешту на окремо визначене майно.
При цьому представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, вказував на необхідність виклику у судове засідання ОСОБА_8 , якому, за твердженням представника, передане практично все майно ТОВ «МВВФ «Енергетик».
Слідчий суддя вважає, що такої необхідності немає, оскільки у судовому засіданні розглядається клопотання про арешт майна, але не окрема заява представника особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, про накладення арешту на окремо визначене майно. Крім того, до своєї заяви представник особи, яка звернулась з клопотанням про арешт майна, на підтвердження передачі майна ОСОБА_8 долучив копію акта приймання-передачі нерухомого майна від 02.04.2020 р., яка повністю не читається та належним чином не засвідчена, тобто не може бути доказом на підтвердження вказаної обставини.
Слідчий суддя також констатує, що в даному випадку не може бути виконана вимога ч. 6 ст. 170 КПК України про те, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Вважаю також, що обставини, зазначені у клопотанні про арешт майна, повинні бути предметом розгляду у господарській справі, яка має бути розглянута господарським судом, якому підвідомчий корпоративний спір.
Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 61, ст. 131, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 170, ст. 172, ст. 173 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_8 про арешт майна відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1