Справа № 939/2759/19
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

29 січня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 08 жовтня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в :
03 грудня 2019 року до Бородянського районного суду Київської області з Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 07 жовтня 2019 року, приблизно, о 12-й годині 40 хвилин, він, перебуваючи за кермом автомобіля "ВАЗ - 2106", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія, рухався по автодорозі М-07 "Київ-Ковель", де на 38 кілометрі вказаної автодороги поблизу смт Немішаєве Бородянського району Київської області був зупинений поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_6 за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених дію з 01 січня 2002 року, а саме пункту 1.1 додаток 2 (перетин суцільної лінії дорожньої розмітки).
Після виявлення адміністративного правопорушення поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 пред`явити документи для перевірки, на що ОСОБА_4 повідомив, що посвідчення водія у нього відсутнє.
Після того, як поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 про скоєння останнім правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі органу поліції.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 07 жовтня 2019 року, приблизно, о 12-й годин 40 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на 38 км автодороги М-07 "Київ-Ковель" поблизу смт Немішаєве Бородянського району Київської області в службовому поліцейському автомобілі марки "Skoda Rapid", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час складення протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, серії ДПО18 №692684, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції сержант поліції ОСОБА_6 є посадовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі функції в частині прийняття рішень, які мають юридичне значення та які тягнуть за собою юридичні наслідки, тобто є представником влади, і знаходиться у вказаному місці при виконанні ним службових обов`язків, з метою ухилення від притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, запропонував поліцейському ОСОБА_6 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 100 гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності. Поліцейський ОСОБА_6 відмовився від прийняття неправомірної вигоди та попередив ОСОБА_4 про відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, проте ОСОБА_4 проігнорував попередження та поклав грошові кошти в сумі 100 гривень, а саме 2 купюри номіналом по 50 гривень кожна, між водійським та пасажирським сидінням біля ручного гальма, тобто надав після пропозиції службовій особі неправомірну вигоду за невчинення дій в його інтересах з використанням службового становища.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.
До суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 22 листопада 2019 року між заступником керівника Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до умов цієї угоди ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В угоді також зазначені передбачені ст. 473 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди і передбачені ст. 476 КПК України наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила затвердити цю угоду на зазначених в ній умовах.

Обвинувачений ОСОБА_4 і захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити цю угоду на зазначених в ній умовах.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості, суд вважає, що в затвердженні угоди необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1)умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2)умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3)умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5)очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6)відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку.

Як убачається зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Водночас, суд вважає, що сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати на меті виконання цього покарання.
Відповідно до умов угоди про визнання винуватості від 22 листопада 2019 року, сторони узгодили призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Проте, як пояснив обвинувачений ОСОБА_4 , він не має постійної роботи і постійного джерела доходів, що ставить під сумнів можливість виконання ним узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.
Крім того, як зазначено в обвинувальному акті, за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2018 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 213 КК України до одного року обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, проте при укладенні угоди про визнання винуватості не було враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні цього злочину в період іспитового строку.

За таких обставин суд вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості необхідно відмовити, оскільки умови угоди суперечать вимогам закону та не відповідають інтересам суспільства, і кримінальне провадження необхідно повернути відповідному прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

Керуючись ст. 314, 372, 474 КПК України, суд

у х в а л и в :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 22 листопада 2019 року між заступником керівника Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 08 жовтня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, повернути керівнику Фастівської місцевої прокуратури Київської області для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий-суддяОСОБА_7