Ухвала
27 січня 2020 року

м. Київ
справа № 684/11/17

провадження № 51-3903 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 , не погодившись із вказаними рішеннями місцевого та апеляційного суду, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, та надати строк для усунення недоліків.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Тому при оскарженні судових рішень, у касаційній скарзі має бути вказано на конкретні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для зміни оскаржуваних судових рішень, тобто наведено правове обґрунтування заявлених вимог.
Вказуючи на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність (статті 65 Кримінального кодексу України) та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наводить правового обґрунтування заявлених ним вимог щодо необхідності зміни оскаржуваних судових рішень з підстав, на які посилається, відповідно до зазначених положень цього Кодексу та ст. 414 КПК.
Крім того, усупереч вимог ч. 5 ст. 427 КПК засуджений до касаційної скарги не долучив копій оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджений ОСОБА_4 в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресував у Верховний суд України..
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Слід зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» скаржник має право на отримання безоплатної вторинної допомоги, в тому числі для складення документів процесуального характеру.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3