Справа № 199/496/20
ВИРОК
іменем України

05.02.2020 року місто Дніпро

Амур - Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження №0000062, внесене 12.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Каратау, Казахстан, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої,працюючої приватним чином, не маючої на своєму утриманні неповнолітніх та не працездатних осіб, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю:
прокурора - ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 проживає однією сім`єю разом з матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Починаючи з 29.11.2019 ОСОБА_3 , систематично і наполегливо, з мотивів явної неповаги до інституту сім`ї, норм моралі та здоров`я близьких, усвідомлюючи, що її мати є особою похилого віку все одно вчиняла домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокувала вдома конфлікти, в ході яких виказувала словесні образи і погрози на адресу своєї матері ОСОБА_5 , чим призвела її до психологічних страждань та погіршення якості життя.
Так, 29.11.2019 близько о 11 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел направлений на вчинення домашнього насильства, щодо своєї матері ОСОБА_5 , з якою проживає однією сім`єю, пов`язана спільним побутом та має взаємні права та обов`язки, почала безпричинно, умисно погрожувати фізичною розправою та висловлювала словесні образи на адресу останньої, чим принизила її гідність, спричинила емоційну невпевненість та психологічні страждання.
Бажаючи захистити себе, а також припинити протиправні дії своєї доньки, ОСОБА_5 викликала співробітників патрульної поліції, які відносно ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства, склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська №199/9926/19 від 09.12.2019 останню визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 170 (сто сімдесят) гривень.
Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вчинення домашнього насильства, щодо своєї матері ОСОБА_5 , 24.12.2019 близько о 14 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, знову безпричинно почала висловлювати словесні образи та погрози фізичної розправи на адресу останньої, чим принизила її гідність, спричинила емоційну невпевненість та психологічні страждання, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 викликала співробітників патрульної поліції, які відносно ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства, знов склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська №199/83/20 від 10.01.2020 останню визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.
Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вчинення домашнього насильства, щодо своєї матері ОСОБА_5 , 03.01.2020 близько о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, нехтуючи існуючими нормами поведінки в сім`ї, вкотре спровокувала конфлікт, в ході якого безпричинно висловлювала словесні образи та погрози фізичної розправи на адресу останньої, чим завдала емоційних страждань та шкоду психологічному здоров`ю останньої, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 викликала співробітників патрульної поліції, які відносно ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства, знов склали протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська №199/82/20 від 10.01.2020 останню визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.
Таким чином, ОСОБА_3 , проживаючи однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі року тричі притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, що свідчить про вчинення останньою домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо матері, з якою ОСОБА_3 , проживає однією сім`єю, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
Обвинувачена ОСОБА_3 свою провину визнала у повному обсязі. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачена підтвердила обставини про час і місце вчиненого нею кримінального правопорушення. Суду надала покази, що вона дійсно, проживаючи разом зі свою матір`ю у кв. АДРЕСА_2 : 29.11.2019, 24.12.2019 та 03.01.2020, на ґрунті вживання алкоголю спровокувала конфлікти з матір`ю, скандали, в ході яких висловлювала словесні образи та погрози фізичної розправи на адресу матері ОСОБА_5 , у зв`язку з чим та викликала працівників поліції, які складали на неї протоколи про скоєння нею адміністративного правопорушення домашнього насильства. За наслідками розгляду протоколів про адміністративне правопорушення, суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська виносив постанови про визнання її винуватою із накладенням на неї адміністративних стягнень у виді штрафу та до громадських робіт. Вона брала участь у судових засіданнях, про судові рішення знала але до теперішнього часу штраф не сплатила, громадські роботи не відбувала.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_3 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та обвинувачена винна у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 під час судового розгляду відмовилась від дачі показів, зазначивши, що всі події, які викладені в обвинувальному акті відносно дочки ОСОБА_3 , вона підтверджує як такі, які мали місце за обставинами, місцем та часом. Всі ці події відбувалися, оскільки дочка систематично пиячить, зловживає алкогольними напоями, створює нестерпні умови для проживання, та не дає їй спокою.

Також, вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України підтверджується:

-протоколом від 11.01.2020 прийняття заяви ОСОБА_5 до органу поліції про вчинене кримінальне правопорушення, в якій вона просить прийняти заходи до її доньки ОСОБА_3 , яка систематично на протязі тривалого часу вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме, всіляко ображає, висказує погрози, виганяє з квартири, де вони спільно мешкають;

-копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2019 у справі № 199/9926/19, відповідно до якої ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , за що була визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 170 (сто сімдесят) гривень. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили;

-копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.01.2020 у справі № 199/83/20, відповідно до якої ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , за що була визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили;

-копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.01.2020 у справі № 199/82/20, відповідно до якої ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , за що була визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення в суді потерпілої, обвинуваченої, у суду немає.
При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст.91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст.84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.
Характер дій, які були вчинені ОСОБА_3 , а саме, психологічне насильство щодо своєї матері, що виражалося у словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурною лайкою, що завдало їй морального та психологічного болю, приниженні її честі та гідності, кількість дій та їх систематичність, дають підстави суду вважати, що обвинувачена діяла з прямим умислом, тобто, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 , які виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненню психологічного насильства щодо матері, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, необхідно кваліфікувати за ст.126-1 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить те, що обвинувачена вперше скоїла умисний злочин невеликої тяжкості, не судима відповідно до ст.89 КК України, свою провину у скоєнні інкримінуємого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, у скоєному щиро кається, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, але за місцем проживання характеризується негативно.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої є вчинення ОСОБА_3 злочину щодо особи похилого віку, оскільки на теперішній час потерпілій ОСОБА_5 виконалось 76 повних років.

Криміналізація домашнього насильства застосована з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 умисного злочину, який представляє підвищену соціальну небезпеку, і, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до умисного злочину невеликої тяжкості, враховує, що остання ніде офіційно не працює, крім того, жодного разу за наслідками розгляду справ про адміністративне правопорушення, призначене судом покарання не відбула - штраф не сплатила, громадські роботи не відбувала.

Таким чином, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає можливим, призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт на певний строк, оскільки інші передбачені санкцією статті 126-1 КК України покаранняне будуть відповідати позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів та положень ч.2 ст.65 КК України, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Обмеження, передбачені ч.3 ст.56 КК України, щодо застосування ОСОБА_3 такого виду покарання як громадські роботи, під час судового розгляду не встановлені.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України не буде відповідати меті покарання, та не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Керуючись ст.ст.369-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України і призначити їй покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Обвинувачена, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1