ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3877/20
провадження № 1-кс/753/1083/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 .
Ознайомившись зі змістом скарги та доданими до неї документами слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у даній скарзі з огляду на наступне.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Як вбачається з матеріалів доданих до скарги, 25.02.2020 ОСОБА_2 звернувся до заступника Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 із клопотанням про об`єднання кримінальних проваджень №0007883, №00000112 та №0000013, які на думку ОСОБА_2 мають відношення одне до одного та пов`язані між собою.
Станом на день звернення до суду зі скаргою, у порушення вимог ст. 220 КПК України, заяву прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 не розглянуто, про результати розгляду звернення заявника не повідомлено.
Так, скаржник звертаючись до слідчого судді зі вказаною скаргою просив задовольнити скаргу та об`єднати в одне кримінальні провадження №0007883, №00000112 та №0000013, відповідно до приписів ч.1 ст. 217 КПК України.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом (ст. 26 КПК України).
Відповідно до приписів ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Таким чином, слідчий/прокурор встановивши підстави для розгляду клопотання виносить про це вмотивовану постанову і жодних інших дій не вчиняє, тобто приймає процесуальне рішення.
Так, повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання у визначений законом строк, проте рішення по суті викладеного слідчий (прокурор) приймає самостійно.
Згідно розділу 6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, зазначено, що розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч.1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 38 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів прокуратури вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи-передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Із аналізу вказаних норм кримінального процесуального законодавства вбачається, що резолютивна частина скарги містить у собі вимоги які не можуть бути предметом судового розгляду та не входять до повноважень слідчого судді, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 220 КПК України, за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.
Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 304, ст.ст. 306, 307 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 ..
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня отримання її копії.

Слідчий суддя: