ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/936/20 Номер провадження 11-кп/814/759/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника установи ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 5.05.2020,-
ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хом`яківка Тисменицького р-ну Івано-Франківської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою,
засудженого 22.12.2018 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, зараховано в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 27.12.2017 по 27.03.2019 включно, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 5.05.2020 та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання адміністрації Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував того, що ОСОБА_7 : працює нічним опалювачем котельні, має позитивне ставлення до праці; дбайливо ставиться до майна установи, до виконання робіт з благоустрою; позитивно характеризується, як неконфліктний, добре відношення має з іншими засудженими позитивної спрямованості; приймає участь у виховних заходах установи; зарахований до реалізації програми диференційованого виховання «Духовне відродження»; «Фізкультура і спорт»; «Правова освіта»; «Підготовка до звільнення»; відвідує всі перераховані заходи; підтримує доброзичливі зв`язки із батьками, дружиною шляхом листування, телефонних розмов, посилок та передач.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, представника установи, який просив задовольнити апеляційну скаргузахисника, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 22.12.2018 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст. 286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням прав керувати транспортними засобами строком на три роки (а.с.о.с. 1-6 ), а саме за те, що 4.03.2017 приблизно о 19 годині 00 хвилин, у темну пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-10 Стрий Чернівці, по вул. С. Стрільців у с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області у напрямку м. Стрий. Експлуатація автомобіля марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заборонена через невідповідність стану шин встановлених на задній осі, а саме встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора під час гальмування і маневрування можуть порушити стійкість транспортного засобу. В салоні автомобіля Opel Vectra, на задньому сидінні, знаходилась пасажир ОСОБА_10 . У цей час, в зустрічному напрямку, по своїй смузі рухався автомобіль марки ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_12 . Попереду автомобіля ВАЗ-21011 у попутному напрямку рухався невстановлений легковий автомобіль із увімкненим дальнім світлом фар. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України. При наближенні до автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку водій ОСОБА_7 будучи засліпленим його дальнім світлом фар, в порушення п.п. 1.2., 2.3.,10.1., 12.1., 12.2., 19.3., 31.4., 31.4.5., 1.1. ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вжив заходів до зменшення швидкості до такої, яка б не перевищувала безпечної за умови фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення до зупинки, не змінюючи смуги руху та увімкнення аварійної світлової сигналізації, не справився з керуванням, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21011 під керуванням водія ОСОБА_11 .
У результаті порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій автомобіля ВАЗ-21011 ОСОБА_11 помер від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, живота, їх органів та органів заочеревинного простору з множинними розривами та забоями внутрішніх органів, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_12 помер від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, живота, їх органів та органів заочеревинного простору з множинними розривами та забоями внутрішніх органів, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 16 год. 30 хв. 27 грудня 2017 року по 27.03.2019 зарахувавши відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII) у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили (а.о.с. 23-30 ).
Початок строку покарання ОСОБА_7 визначено з 27.12.2017, кінець строку покарання 26.06.2023 (а.с. 1).
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.12.2017.
З 28.12.2017 засуджений за час утримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, Стягнень та заохочень не мав (а.с.2).
З 14.06.2019 ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія № 29».
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Крюковська виправна колонія № 29» капітаном внутрішньої служби ОСОБА_13 , затвердженої начальником ДУ «Крюковська виправна колонія № 29» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_14 , від 7.04.2020 ОСОБА_7 під час відбування покарання характеризувався позитивно.
Працевлаштований нічним опалювачем котельні на твердому паливі сільськогосподарської дільниці установи. Дбайливо ставиться до майна установи, до виконання робіт з благоустрою. Підтримує доброзичливі зв`язки із батьками, дружиною шляхом листування, телефонних розмов, посилок та передач.
Після звільнення має намір мешкати за адресою: АДРЕСА_1 та працевлаштуватися різноробочим.
Порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Зарахований до реалізації програми диференційованого виховання «Духовне відродження»; «Фізкультура і спорт»; «Правова освіта»; «Підготовка до звільнення».
Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_7 від 25.06.2019, останній за час відбування покарання характеризувався посередньо, а також своєю поведінкою і ставленням до праці не став на шлях виправлення (а.о.с.123).
Рішенням комісії державної установи «Крюковська виправна колонія» (№29) від 25.06.2019 (Протокол № 11) засудженому ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що характеризується посередньо та не став на шлях виправлення.
За вироком суду ОСОБА_7 має позов на загальну суму 377 199,54 грн. До бухгалтерії установи надійшли виконавчі листи на загальну суму 221 461,21 грн. Відшкодовано ОСОБА_7 за виконавчими листами 9584,34 грн. в тому числі достроково 4000 грн. (а.с.2). Що свідчить про часткове відшкодування шкоди.
За час відбування покарання ОСОБА_7 має: 2 заохочення від 21.12.2019, 7.02.2020 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правил внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку (а.с. 3).
Станом на 26.03.2020 засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання.
За даними довідки головного бухгалтера установи ОСОБА_15 засудженому ОСОБА_7 за період з липня 2019 року по лютий 2020 року нараховано заробітну плату в сумі 27579,28 грн. (а.с. 7).
За даними цієї ж характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та на підставі ст.81 КК України останнього можливо звільнити умовно - достроково.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні спільного подання державної установи «Крюковська виправна колонія ( № 29 )» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував дані про особу засудженого, поведінку і ставлення до праці останнього за весь час відбування покарання, які наведені вище, та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення.
Доводи захисника на неврахування судом того, що ОСОБА_7 має 2 заохочення, колегія суддів враховує, але необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до ОСОБА_7 є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, однак засуджений має заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правил внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку і не має заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
Твердження захисника засудженого про те, що місцевим судом не було враховано позитивну характеристику і особу ОСОБА_7 , є неспроможними, оскільки суд першої врахував характеристику ОСОБА_7 від 7.04.2020 відповідно до якої засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та на підставі ст.81 КК України останнього можливо звільнити умовно - достроково.
Водночас слід заначити, що характеристика від 25.06.2019 щодо засудженого ОСОБА_7 є посередньою і своєю поведінкою та ставленням до праці не став на шлях виправлення.
З огляду на те, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за весь час відбування покарання, а не за час який передує звільненню, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно - дострокового звільнення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 5.05.2020 щодо ОСОБА_7 - без змін.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4