28.02.2020 Справа №607/3775/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Справа №607/3775/20

Провадження 1-кс/607/1780/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001365 від 08.05.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України про накладення арешту ,-
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001365 від 08.05.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України з клопотанням про накладення арешту на квартиру за АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі продажу належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що у травні 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступили в злочинну змову направлену на придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин безконтактним методом, шляхом так званих «закладок» особам схильним до їх вживання, з метою отримання незаконних доходів на постійній основі.

Встановлено факт використання коштів, здобутих від незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зокрема встановлено, що фігуранти у період з вересня 2019 року по лютий 2020 року займалися збутом психотропних речовин в особливо великих розмірах, а за кошти отриманні від цієї реалізації придбали нерухомість та дороговартісні товари.

В ході проведення НСРД встановлено, що квартира за АДРЕСА_2 придбана за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин в мессенджері «Телеграм» за допомогою каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також інтернет-ресурсу «https://alfa24.top/», оператором якого є ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 є сином ОСОБА_4 , якій на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6325, належить квартира за АДРЕСА_2 .

13 лютого 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Посилаючись на наведене та те, квартира придбана за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна як виду покарання, прокурор просить накласти арешт на квартиру за АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі продажу належить ОСОБА_4 .

У судове засідання прокурор не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином, що в силу вимог ч. 1 ст. 172 ЦПК не перешкоджає розгляду клопотання.

В силу вимог ч. 4 ст. 1067 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, у тому числі, арешт майна.

В силу вимог ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з вимогами ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано без додержання вимог ст.ст.132, 171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік підстав для арешту майна та обов`язок органу досудового розслідування довести, що такий захід забезпечення кримінального провадження є доцільним у конкретному випадку і забезпечує досягнення мети арешту майна.

У ч. 2 ст. 173 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із клопотання, прокурор просить накласти арешт на квартиру за АДРЕСА_2 , яка належить третій особі, посилаючись на те, остання придбана за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин в мессенджері «Телеграм» за допомогою каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також інтернет-ресурсу «https://alfa24.top/», оператором якого є ОСОБА_6 .

При цьому, не зазначає та жодним чином не обґрунтовує яким критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, відповідає квартира.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор не надав жодних належним та достатніх доказів, на підтвердження того, що вказана квартира була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, була об`єктом кримінально протиправних дій чи була набута протиправним шляхом.

Також у клопотанні прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні №0001365 від 08.05.2019 року здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. На думку прокурора, це свідчить про те, що вказана квартира, яка належить третій особі ОСОБА_4 , може бути об`єктом конфіскації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчому судді не було надано жодних доказів на підтвердження факту належності даної квартири підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Доказів наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні прокурором також не надано.

Крім цього, прокурор зазначає, що вказана квартира придбана за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин.

В силу вимог ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У ч. 1 ст. 96-2 КК України вказано, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували той факт, що дана квартира, яка належить ОСОБА_4 може бути предметом спеціальної конфіскації. До клопотання не долучено доказів походження даної квартири, ким та для чого вона використовувалась, а також інші обставини, які б дали змогу зробити висновок про те, що спірна квартира, яка належить третій особі, може бути предметом спеціальної конфіскації та відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Також, заявником не долучено до клопотання жодних оригінали або копій документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурором до клопотання, окрім витягу з ЄРДР, не долучено будь-яких інших документів, у тому числі доказів на підтвердження права власності на спірну квартиру.

Згідно з вимогами ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, слід повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали, а саме для: долучення до клопотання доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; доказів на підтвердження права власності на спірну квартиру; доказів на підтвердження придбанння квартири за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин; доказів на підтвердження того, що вказана квартира була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єктом кримінально протиправних дій чи була набута протиправним шляхом; доказів належності даної квартири підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; доказів на підтвердження, що спірна квартира, яка належить третій особі, може бути предметом спеціальної конфіскації та відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а також доручення інших оригіналів або копій документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132,172 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про накладення арешту на квартиру повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали, а саме для: долучення до клопотання доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; доказів на підтвердження права власності на спірну квартиру; доказів на підтвердження придбання квартири за грошові кошти отримані внаслідок продажу наркотичних засобів та психотропних речовин; доказів на підтвердження того, що вказана квартира була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єктом кримінально протиправних дій чи була набута протиправним шляхом; доказів належності даної квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; доказів на підтвердження, що спірна квартира, яка належить третій особі, може бути предметом спеціальної конфіскації та відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а також доручення інших оригіналів або копій документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1