Справа № 305/298/20
Номер провадження 1-кп/305/286/20
УХВАЛА

23.06.2020. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря c/з - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 01.01.2020 внесено до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0000005, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою Рахівського районного суду від 26.02.2020 призначено проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 28.02.2020 справу призначено до судового слухання.
15 червня 2020 року до суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу, обраного у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк дії такого закінчується, кримінальне провадження не завершене, ризики, визначені слідчим суддею на сьогодні не відпали, справу по суті ще не розглянуто.
Клопотання мотивує тим, що на даний час ризики, визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 не відпали, а саме, те, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків. Зокрема, наявність ризику переховуватись від суду, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, який відноситься до групи тяжких, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Не дивлячись на те, що обвинувачений хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи, не одружений, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім цього, у даному кримінальному провадженні судове слідство ще не розпочато, не допитано свідків та потерпілу, а тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме змогу впливати на них.
З наведених підстав, прокурор ОСОБА_3 вважає, що наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.
Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він не заперечував би у випадку пом`якшення йому запобіжного заходу, проте, за даних обставин усвідомлює, що це навряд чи можливе, тому вирішення питання залишив на розсуд суду.
Окрім цього, у матеріалах справи наявна позовна заява, подана потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної та матеріальної шкоди.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила прийняти до розгляду її позовну заяву та розглядати її разом з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 .
Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 не заперечили щодо прийняття до розгляду позовної заяви.
Заслухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до наступного висновку.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, а також усне клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну раніше обраного запобіжного заходу на інший, більш м`який, суд виходить з наступних міркувань.
Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991), зазначив: «тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, зазначено, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Іліков проти Болгарії» судом зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема, тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Як встановлено судом, стосовно ОСОБА_4 слідчим суддею Рахівського районного суду ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк з 03.01.2020 по 01.03.2020. Востаннє запобіжний захід ОСОБА_4 продовжено на підставі ухвали суду від 27.04.2020 на строк по 25.06.2020, включно.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.
При цьому, суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду також не надано.
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що у межах зазначеного кримінального провадження судове слідство ще не розпочато, потерпіла та свідки не допитані, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, а також, матиме змогу вплинути на свідків, частина з яких є його родичами, та потерпілу.
Підсумовуючи викладені вище обставини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки, на думку суду, на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відтак, строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити строком на 60 діб.
Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 128 КПК України регламентовано, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на наведене, заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов необхідно прийняти до розгляду, визнавши її цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

Керуючись ст. ст. 128, 177, 178, 181, 183, 194, 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто по 21 серпня 2020 року, включно.
Клопотання сторони захисту про зміну раніше обраного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Прийняти до розгляду цивільний позов, поданий ОСОБА_6 .
Визнати потерпілу ОСОБА_6 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем.
У відповідності до Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 вказана ухвала, у частині продовження строку дії запобіжного заходу, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду упродовж 7 днів з дня її проголошення.
Судове засідання відкласти на 11 годину 00 хвилин, дня 14 липня 2020 року, про що повідомити учасників судового розгляду.
Повний текст ухвали проголошено 26 червня 2020 року о 15 годині 00 хвилин.

Головуюча суддя: ОСОБА_1