Справа № 467/13/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року смт.Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Арбузинка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000446 від 14.12.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, що має на утриманні одну дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

На початку грудня 2019 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 через неогороджену ділянку пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , де у невстановлений спосіб проник до господарської споруди, звідки таємно викрав металеву борону вартістю 540,00 грн., металеву сітку рабицю довжиною 6 м 80 см вартістю 250,00 грн. та 6 металевих відливів загальною вартістю 120,00 грн., після чого місце злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 920,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та показав суду, що не пам`ятає точну дату події, приблизно в грудні 2019 року він перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Знаючи, що його сусідки ОСОБА_5 немає вдома, він вирішив викрасти з території належного їй домоволодіння по АДРЕСА_3 металеві речі. З цією метою він пройшов через неогороджену ділянку на територію домоволодіння ОСОБА_5 , де зайшов у господарське приміщення через двері, які не були зачинені на замок та викрав звідти металеву борону, рулон сітки рабиці та 6 відливів довжиною близько 2 м кожен. Борону та сітку він продав, а відливи в подальшому віддав працівникам поліції. ОСОБА_4 зазначив, що злочин вчинив вперше та у вчиненому розкаюється, з кількістю та вартістю викраденого майна згоден.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 є її сусідом, їх домоволодіння межують між собою та між ними наявна неогороджена ділянка. Оскільки вона на прохання знайомого доглядає за його хворим батьком, то дома майже не буває, приходить тільки доглянути за будинком та нагодувати собаку. На початку грудня 2019 року зранку вона прийшла додому та побачила, що на одній з господарських будівель відігнута скоба навісного замикаючого пристрою, чи замикала вона це приміщення напередодні не пам`ятає. Зайшовши до цієї будівлі виявила відсутність борони, рулону сітки рабиці та 6 відливів, які нещодавно придбала. Того ж дня з приводу крадіжки звернулась до поліції. Просила повернути належне їй майно. З приводу призначення покарання ОСОБА_4 поклалась на розсуд суду.

З`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту фактичних обставин кримінального провадження та відсутності їх оспорювання, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується як його визнанням своєї вини у вчиненні злочину, так і тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні відповідно до положень ст.349 КПК України.

Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням фактичних обставин справи, вартості викраденого майна, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, визнання ним своєї вини, сприяння у встановленні обставин вчинення злочину, готовності нести покарання за вчинене в межах своєї вини, особи винного, який має постійне місце проживання, де проживає з жінкою без укладення шлюбу та з їх спільною дитиною, за місцем проживання заяв та скарг на нього не надходило, офіційно не працевлаштований, проте має постійний підробіток, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, 5 разів притягувався до адміністративної відповідальності, із урахуванням пом`якшуючої покарання обставини, висновку уповноваженого органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 у громаді, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази у справі - металеву борону з габаритами 80 х 60 см та металеву сітку рабіцу довжиною 6 м 70 см, висотою 1 м 20 см, вічко 50 х 50 мм, передані на зберігання ОСОБА_6 , а також оцинковані відливи в кількості 6 од. довжиною 2 м кожен, які зберігаються в Арбузинському ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області повернути ОСОБА_5 як власниці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору .

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1