Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/612/20
Провадження № 1-кп/935/223/20
У Х В А Л А
Іменем України
05 червня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю військового прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000611 від 04.11.2019 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певну пору доби, дія якого закінчується 08.06.2020, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, вчинене у сфері службової діяльності, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певну пору доби.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до вимог п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини,а також положень національного законодавства, запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування, є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина. Обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються.

Суд належно оцінивсуспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених у сфері службової діяльності, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, особу обвинуваченого, який має стійки соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також суворість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, його можливість переховуватись від суду, враховуючи, що обвинувачений являється службовою особою, яка займає відповідальне становище, судове слідство триває, суд дійшов висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого /альтернативного/ запобіжного заходу ніж домашній арешт у певну пору доби, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 179, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також обов`язків, визначених ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.03.2020, на строк два місяця, тобто до 05.08.2020 включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1