Справа № 216/5729/19
Провадження № 1-кс/216/1296/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001544 від 23.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, чч. 1, 3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням про арешт майна, яке мотивував таким.

Слідчим відділом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001544 від 23.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, чч. 1, 3 ст. 358 КК України.

25.04.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, а також чч. 1, 3 ст. 358 КК України за ознаками підроблення інших офіційних документів, які видаються чи посвідчуються громадянином-підприємцем, і які надають права або звільняють від обов`язків, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою, вчиненого повторно.

Досудовим розслідування встановлено, що внаслідок умисних дій ОСОБА_5 відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради було завдано збитків на загальну суму 273 432 грн 63 коп.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів від 15.04.2020 року підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв. м, житловою площею 15,8 кв. м.

Посилаючись на викладене, слідчий просив з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, накласти арешт на належну підозрюваному частку вказаної квартири.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якому просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 також у судове засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд клопотання за їхньої відсутності.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, яким, зокрема, є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження,

Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання необхідності арешту майна та наявності ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, дослідивши надані стороною обвинувачення матеріали на обґрунтування доводів клопотання, дійшов висновку про відсутність наведених у клопотанні підстав для арешту майна з огляду на таке.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001544 від 23.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, чч. 1, 3 ст. 358 КК України.

25.04.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, що завдало значної шкоди потерпілому, а також чч. 1, 3 ст. 358 КК України за ознаками підроблення інших офіційних документів, які видаються чи посвідчуються громадянином-підприємцем, і які надають права або звільняють від обов`язків, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою, вчиненого повторно.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року було відмовлено в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у зв`язку з недоведеністю прокурором заявлених щодо підозрюваного ризиків. При цьому встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Однак жодна із санкцій відповідних норм кримінального закону не передбачає такого додаткового виду покарання як конфіскація майна.

Крім того, відповідно до положень чч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову до слідчого судді, суду має право звернутися лише цивільний позивач, в якому останній повинен зазначити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди, які слідчий суддя повинен враховувати при вирішенні питання про арешт майна відповідно до ч. 2 ст. ст. 173 КПК України.

Проте зі змісту клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів слідчим суддею не встановлено факту пред`явлення в кримінальному провадженні відповідного цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність права власності.

З огляду на наведене слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання про арешт майна є необґрунтованим, оскільки слідчим не доведено необхідності в арешті майна підозрюваного за відсутності підстав, зазначених у клопотанні.

За встановлених обставин, виходячи із загальних засад кримінального провадження, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити за його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001544 від 23.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1,3 ст. 358 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1