Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/190/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2019 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Актабан Курганської області Росія, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 05.03.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,
клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України задоволено частково.

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2019 року в задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що доводи засудженого, викладені ним в заяві про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), є безпідставними.
Щодо зарахування часу перебування у СІЗО м. Кропивницький, під час розгляду кримінального провадження за ч.1 ст. 258-3 КК України, суд першої інстанції вказав, що в розумінні ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі або іншого покарання, передбаченого КК України. Враховуючи, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2019 року кримінальне провадження відносно засудженого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 258-3 КК України було закрите і засудженому не призначалось покарання у виді позбавлення волі або інше покарання, передбачене нормами КК України, йому також не може бути зараховано і строк попереднього ув`язнення згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.
Щодо зарахування в строк покарання строку етапування засудженого, суд першої інстанції зазначив, що незалежно від процесуального порядку (КПК 2012 року чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити зарахувавши строк попереднього ув`язнення, а саме термін перебування в СІЗО №14 з 26.07.2019 року по 16.10.2019 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні відбування покарання.

Вважає, що судом не враховано, що під час розгляду справи в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області, засуджений був етапований в СІЗО №14 з 26.07.2019 року по 16.10.2019 року.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2017 року за ч.3 ст. 187 КК України. До засудженого була застосована санкція про тимчасове тримання під вартою з 30.01.2017 по 20.06.2017 року, а вирок набрав законної сили 15.03.2018 року.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 засуджено 05.03.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання вироком ухвалено обчислювати з 13.09.2012 року, тобто з моменту його затримання. Вирок набув законної сили 11.07.2013 року.
Згідно ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2019 року засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.09.2012 року по день набрання вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 05.03.2013 року законної сили, тобто по 11.07.2013 року включно, за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2019 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 258-3 КК України, а кримінальне провадження за фактом подій, які відбулись у вересні 2014 року, відносно нього закрито.
Згідно із п. 103 Правової позиції Великої Палати Верховного Судувід 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (далі правова позиція від29.08.2018), якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 (пряма дія Закону № 838- VІІІ).
Відповідно до п. 106 Правової позиції від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжувализастосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046 - VІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 - VІІІ.
Засудженому ОСОБА_6 ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2019 року, зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року) в строк відбування покарання, весь строк попереднього ув`язнення засудженого в розумінні положень ув`язнення за ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року) та норм КПК України, а саме з 13.09.2012 року по 11.07.2013 року включно, за вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 05.03.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що зарахування часу перебування у СІЗО м. Кропивницький, під час розгляду кримінального провадження за ч.1 ст. 258-3 КК України, то в розумінні ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі або іншого покарання, передбаченого КК України. Враховуючи, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2019 року кримінальне провадження відносно засудженого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 258-3 КК України було закрите і засудженому не призначалось покарання у виді позбавлення волі або інше покарання, передбачене нормами КК України, йому також не може бути зараховано і строк попереднього ув`язнення згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно того, що незалежно від процесуального порядку (КПК 2012 року чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Враховуючи вищезазначене, доводи засудженого викладені ним в апеляційній скарзі про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), є безпідставними.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2019 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2019 року, якою відмовленов задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4