Справа № 346/3217/19
Провадження № 1-кп/346/202/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000616 від 26.06.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нижній Вербіж, Коломийського району, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , освіта вища, громадянки України, українки, заміжньої, пенсіонерки, не судимої, депутатом не являється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України,а саме: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб, використання посадовою особою влади чи посадового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом громадським інтересам (в редакції закону про кримінальну відповідальність, що поліпшує становище особи) та складання і видача завідомо неправдивих документів, тобто у службовому підробленні (в редакції закону про кримінальну відповідальність, що поліпшує становище особи).

Кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченою за таких обставин (в редакції закону про кримінальну відповідальність на час вчинення злочину).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 квітня 1994 року обвинувачена ОСОБА_6 обрана головою Нижньовербізької сільської ради Коломийського району і склала присягу державного службовця.

Будучи сільським головою Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, обвинувачена займала посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, а тому згідно примітки до ст. 364 КК України являлася службовою особою.

Згідно закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення:

Стаття 7. Комунальна власність становить основу місцевого господарства.

Стаття 19. Виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішуються такі питання:

17) регулювання земельних відносин відповідно до законодавства.
Стаття 23. Голова Ради.
Голова сільської, селищної, міської Ради народних депутатів є найвищою посадовою особою відповідно сільради, селища, міста (крім міст Києва і Севастополя).
Голова Ради:
1) скликає сесії Ради, повідомляє депутатів і доводить до відома населення про час і місце проведення сесій Ради, питання, які передбачається внести на розгляд Ради; веде засідання Ради, підписує її рішення;
2) організує підготовку сесій Ради і питань, що вносяться на розгляд Ради; забезпечує своєчасне доведення рішень Ради до виконавців, організує контроль за їх виконанням;
13) здійснює підготовку і вносить на розгляд Ради пропозиції з питань адміністративно-територіального поділу;
11) забезпечує роботу по розгляду звернень громадян;
7) подає депутатам допомогу у здійсненні ними своїх повноважень, забезпечує їх необхідною інформацією; сприяє депутатам в організації прийому громадян, у проведенні звітів перед виборцями, вживає заходів до реалізації пропозицій і зауважень виборців, висловлених під час звітів, а також пропозицій і зауважень, внесених депутатами на сесіях Ради.

Стаття 44. Голова виконавчого комітету Ради народних депутатів (голова Ради) організує на основі колегіальності роботу виконавчого комітету і веде його засідання; координує діяльність осіб, що входять до складу виконавчого комітету; організує виконання рішень Ради і виконавчого комітету; інформує на черговому засіданні виконавчого комітету про видані ним розпорядження виконавчого комітету; підписує рішення і розпорядження виконавчого комітету.
Згідно Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення:

Стаття 6. Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:
- ведення особистого підсобного господарства;
- будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).
Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.
Стаття 17. Передача земельних ділянок у власність Радами народних депутатів.
Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.
Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Відповідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення:

1.1. Право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державними актами:
на право приватної власності на землю.
2. Порядок складання державних актів.
Роботи по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею виконуються в такому порядку:
підготовчі роботи;
встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
складання плану земельної ділянки;
заповнення бланка державного акта.
2.1. Підготовчі роботи включають:
при складанні державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, що видаються громадянам на земельні ділянки, якими вони користуються: виписку з земельно-облікових документів про розмір земельної ділянки; довідку про членство громадянина у садовому товаристві; аналіз планово-картографічних матеріалів; звірку плану земельної ділянки з натурою та її обмір; підготовку виписки з рішення відповідної місцевої Ради народних депутатів про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування; аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки і документа про оплату вартості землі, звірку меж земельної ділянки з суміжними власниками землі землекористувачами, розробку технічної документації по складанню державних актів.
2.2. Межі наданих (переданих) земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) і закріплюються межовими знаками, а межі ділянок, що знаходяться у власності та користуванні і проходять по визначених в натурі контурах, звіряються з наявними планами ділянок. При відсутності плану проводиться зйомка зовнішніх меж земельної ділянки, встановлюються суміжні власники землі і землекористувачі, за участю останніх складається протокол, в якому докладно описується розташування меж на місцевості.
2.3. Складається план земельної ділянки з визначенням на ньому її меж і розмірів, описом меж суміжних власників землі і землекористувачів.
2.5. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються головою відповідної місцевої Ради народних депутатів і скріплюються гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображенням плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник.
3.1. Державні акти на право приватної власності на землю видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування.
3.2. Державні акти на право приватної власності на землю реєструються відповідно:
- у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю;
3.4. Книги записів (реєстрації) державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) ведуться виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (міст обласного підпорядкування), відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, управліннями земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.
Ці книги шнуруються, засвідчуються підписами голови відповідної Ради народних депутатів, інженером-землевпорядником місцевої Ради, скріплюються гербовою печаткою Ради.
4.1. Власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання.
У випадках припинення права власності або права користування на земельну ділянку документи, що посвідчують це право, повертаються до органу, котрий їх видав.
Однак, обвинувачена ОСОБА_6 всупереч наведеним нормам законодавства, являючись посадовою особою місцевого самоврядування, службовою особою, в коло повноважень якої, входила організація роботи сільської ради, підписання прийнятих нею та сесією сільської ради рішень, внесення пропозиції та формування порядку денного сесій ради, обіймаючи в органах місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, займаючи відповідальне становище керівника органу місцевого самоврядування, зловживаючи своїм службовим становищем, не скориставшись правом зупинення неправомірних рішень сільської ради, свої службові повноваження використала у протиправних цілях за наступних обставин: так, сільський голова с. Нижній Вербіж Коломийського району обвинувачена ОСОБА_6 15 грудня 1994 року, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис про її смерть №8, виданий 22 квітня 1994 року виконавчим комітетом Нижньовербізької сільської ради, головою якого вона являлася, не дотримуючись вищенаведеної передбаченої законодавством процедури виготовлення та видачі державних актів на право приватної власності на землю, без винесення на розгляд сесії Нижньовербізької сільської ради, видала державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_7 , чим незаконно передала із комунальної у приватну власність померлій особі земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,832 га.

Внаслідок зловживання службовим становищем сільським головою ОСОБА_5 Нижньовербізькій сільській раді Коломийського району завдано шкоду на суму 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) гривень, що станом на момент вчинення злочину завдало істотної шкоди охоронюваним законом громадським інтересам.
Крім того, при наведених вище обставинах, обвинувачена ОСОБА_6 , будучи сільським головою Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, являючись посадовою особою місцевого самоврядування, службовою особою, в коло повноважень якої входить організація роботи сільської ради, обіймаючи в органах місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, займаючи відповідальне становище керівника органу місцевого самоврядування, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи те, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис про її смерть №8, виданий 22 квітня 1994 року виконавчим комітетом Нижньовербізької сільської ради, головою якого вона являлася, не дотримуючись вищенаведеної передбаченої законодавством процедури виготовлення та видачі державних актів на право приватної власності на землю, без винесення на розгляд сесії Нижньовербізьокої сільської ради, підписала та скріпила відбитком печатки Нижньовербізької сільської ради, та видала завідомо неправдивий документ - державний акт на право приватної власності на землю на ім`я померлої особи ОСОБА_7 , при цьому вказала, що цей документ виданий на підставі рішення Нижньовербізької сільської ради від 24 грудня 1993 року №11. Внаслідок своїх незаконних дій обвинувачена ОСОБА_6 передала із комунальної у приватну власність померлій особі земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0, 832 га, чим завдала Нижньовербізькій сільській раді Коломийського району шкоду на суму 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Обвинувачена ОСОБА_5 подала до суду письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, якого підтримала та просила звільнити її від кримінальної відповідальності в зв"язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї закрити. Наслідки такого закриття розуміє.
Прокурор не заперечив щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї з вищенаведених підстав.
Представник потерпілого не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченої та надав згоду про закриття даного кримінального провадження в зв"язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Судом встановлено, що 26 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616 внесено відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України та 27 червня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_6 винесено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Згідно п.1ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, кримінальне правопорушення в якому вона обвинувачується, скоєно 15 грудня 1994 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду обвинувачена не ухилялась, не судима, в розшуку не перебувала, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочини не зупинявся та не переривався ( доказів цього суду не подано).
Тобто, вищенаведені обставини свідчать про те, що строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, визначений ст. 49 КК України, закінчився.
Таким чином, суд вважає можливим застосувати ст. 49 КК України та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.
Суд приходить до висновку про те, що обвинувачена, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового розгляду, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні нею злочинів, таким правом не скористалася та не заперечувала проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.
Речовими доказами розпорядитися за належністю, відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, ст. 49 ч.1 п.2,3 КК України та керуючись ст.ст. 285-288, 314, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження - задовільнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 364, ч.1, ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження № 0000616 від 26 червня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України - закрити.
Речовий доказ - Державний акт на право приватної власності на землю від 15 грудня 1994 року, виданий ОСОБА_7 залишити у законного володільця - Міськрайонному управлінні у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1