Справа № 461/8677/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1549/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Бабин Заставнівського району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі,

на вирок Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 3 (три) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду від 11 грудня 2017 р., більш суворим ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня приведення вироку Галицького районного суду від 11 грудня 2017 р. до виконання.

За вироком суду 07 серпня 2017 року приблизно о 03 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу квіткового магазину, що на пл. Різні у м. Львові, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом ривка відкрито викрав у ОСОБА_9 золотий ланцюжок вартістю 3 000,00 грн. із двома золотими підвісками загальною вартістю 1 000,00 грн., який зірвав з шиї потерпілої, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 4 000,00 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 наполягає на неправильному застосуванні судом кримінального закону, зокрема, вважає, що ухвалюючи вирок, місцевий суд мав би на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону №838-VIII зарахувати йому строк попереднього ув`язнення, починаючи з 09 липня 2018 р. до часу вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З урахуванням наведеного обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, позицію прокурора на її спростування, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, у строк відбуття покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню увесь строк перебування його під вартою згідно прийнятого процесуального рішення про застосування такого виду запобіжного заходу.

Водночас, як встановлено апеляційним судом, по справі, у якій обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує вирок місцевого суду, запобіжні заходи йому не обирались та у даному кримінальному провадженні він не затримувався. Також згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 р. у справі №461/5500/17 (а.с.85-87), покарання за яким поглинуте оскаржуваним вироком суду, у вказаному провадженні ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що не може бути підставою для застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України. У зв`язку з цим доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції положень кримінального закону при призначенні йому покарання є необґрунтованими.

За таких обставин підстав для зміни вироку суду першої інстанції та застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України немає.

Відсутні підстави і для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання. Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання суд правильно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу винного, який характеризується формально, не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти приватної власності, завдану потерпілій шкоду не відшкодував. З урахуванням наведеного призначення покарання у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімальної межі, визначеної санкцією ч.2 ст.186 КК України, є обґрунтованим і відповідає вимогам ст.65 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 зазначив про невизнання себе винним у вчиненні злочину і просив його виправдати. Позицію обвинуваченого підтримала також захисник ОСОБА_8 , яка, посилаючись на відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 , просила кримінальне провадження щодо останнього закрити. Однак, така зміна підстав оскарження вироку та апеляційних вимог не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону. Зокрема, згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Зміна або доповнення апеляційної скарги відповідно до вимог ч.3 ст.403 КПК України допускаються лише до початку апеляційного розгляду. Враховуючи, що до початку розгляду справи судом апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_7 заяв про зміну апеляційної скарги не подавав, подальша зміна ним апеляційних вимог, підтримана захисником, не може бути прийнята апеляційною інстанцією.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 р. щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4