Справа № 212/1006/20
У Х В А Л А

15 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

при розгляді у закритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, посилаючись на ризики передбачені ст.177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 при вирішенні цього питання категорично заперечив проти клопотання прокурора і наполягав на тому, що підтвердження з боку прокурора про існування ризиків на сьогодні відсутня. Посилався на стан здоров`я підзахисного, відсутність можливості пройти курс лікування в слідчому ізоляторі. Повідомив суду, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, наполягав на тому, що у його підзахисноо немає мотиву для уникнення від суду, через що за першим викликом суду він буде з`являтись в судове засідання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, повідомив, що у нього вже кілька тижнів поспіль періодично зростає температура і діагноз з цього приводу поставити в умовах слідчого ізолятора неможливо.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012р. у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Пунктом 3 статті 5 Конвенції визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Судом встановлено, що обвинувачений утримується під вартою з 23 грудня 2019 року, на даний час розгляд справи не закінчено.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу дещо змінились, з урахуванням викладеного вище, а ризики передбачені ст.177 КПК України, на думку суду, впродовж часу розгляду справи втратили свою актуальність. Зазначене дає підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження.
При прийнятті цього рішення суд врахував практику ЄСПЛ у справах "Смирнова проти Росії", "Вемгофф проти Німеччини", "Летельєр проти Франції".
Відповідно до листа Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», з урахуванням постанови КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19» та враховуючи погіршення епідемічної ситуації щодо гострої респіраторної хвороби, спричиненої COVID-19, з метою недопущення критичного збільшення особі в дільниці СІЗО Криворізької УВП №3, запобіганню захворюванням серед ув`язнених та персоналу установи, на час дії карантинних заходів в Україні, просили розглянути можливість зміни запобіжних заходів з тримання під вартою на інші запобіжні заходи передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, має похилий вік, та теперішній час стан його здоров`я погіршився, діагноз йому не встановлювався, його жінка сповістила, що він скаржився на проблеми з дихальними шляхами в останній час.
Ризики передбачені ст.177 КПК України (ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілу та свідків), на думку суду, не мають явно вираженої наявності. Враховуючи наведене та те, що процесуальна поведінка обвинуваченого, як вважає суд, не стане перешкодою для розгляду справи при обранні більш м`якого запобіжного заходу, - все це дає підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Таким чином, суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло цілодобово, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду та вважає достатнім застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131,132,177,178,181,184, 194,331, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити. У клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого відмовити.
Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши обвинуваченому залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово, строком до 13 червня 2020 року включно.
Суд зобов`язує обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та, крім того покладає на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
3) носити електронний засіб контролю. Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Виконання ухвали щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 доручити органу внутрішніх справ на місцем проживання, Петрівському районному відділу УМВС України в Кіровоградській області.
Строк дії ухвали визначити до 13 червня 2020 року.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з - під варти негайно в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі порушення ним умов застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до нього може бути знову застосований більш суворий запобіжний захід тримання під вартою.
Копію ухвали вручити обвинуваченій та прокурору після її проголошення та направити начальнику Криворізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1