Справа № 180/17/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 р.

Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в м.Марганець розглянувши скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР ,-

В С Т А Н О В И В :

Поданою на розгляд слідчому судді скаргою ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність керівника органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ст. 190 КК України, за заявою останнього, яка була подана 28 листопада 2019 року стосовно заволодіння його майном ОСОБА_4 шляхом шахрайства.

Вивчивши зміст скарги, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, вислухавши скаржника, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги заявника виходячи з наступного.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність посадової особи правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, доводи наведені заявником з приводу обґрунтування поважності причин пропуску строку є належними підставами для поновлення строку подання скарги.

Даючи оцінку вимогам ОСОБА_3 викладеним в скарзі щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення кримінального правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено розглядом скарги, 28 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Марганецького ВП із заявою про внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України стосовно заволодіння його майном, яке залишилось в будинку після укладення договору купівлі-продажу 6 лютого 2019 року. Зазначена заява отримана Марганецьким ВП 3 грудня 2019 року.

Як вбачається з відповіді начальника Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, від 28 грудня 2019 року № 49-2/12628, реєстрації в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення здійснено не було.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію. Положеннями ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зобовязані внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілих, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобовязані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_3 , слідчий суддя, з урахуванням вимог ч.2 ст.94 КПК України, приходить до висновку, що скаржник шляхом наданого заявнику права порушення перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю щодо дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, обирає для себе найменш обтяжливий спосіб захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Водночас, аналізуючи правовідносини, які склались між заявником і ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про належність даних відносин до категорії цивільно-правових.

Викладене кореспондується з правовою позицією у справі «X & Y v. Netherlands» (1985) Європейського суду з прав людини , в якому визначено можливість звернення до захисту в порядку кримінального судочинства, у випадку, коли цивільно-правові засоби судового захисту виявились недостатніми для захисту від правопорушення насильницького характеру.

Оскільки заява ОСОБА_3 , яка хоча й складена таким чином, що має назву, як заява про кримінально-каране діяння, сама по собі містить лише перелік фактичних обставин, повязаних із правовідносинами, які існують між заявником, як продавцем будинку, та ОСОБА_4 , як покупцем будинку, то таку заяву на переконання слідчого судді, не можна визнати як заяву про вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, невнесення відомостей до ЄРДР із заяви, яка за своєю суттю не є заявою про кримінальне правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України та відповідно не є предметом судового контролю.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю , що правові підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.306,307 КПК України, -

Постановив :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1