Справа №463/2139/20
Провадження №1-кс/463/1321/20
У Х В А Л А
ІІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілою -
ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 28 лютого 2020 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0001247 від 10.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286, КК України. Просить вказану постанову скасувати.
Скаргу мотивує тим, що до ЄРДР за № 0001247 були внесені відомості по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто за ч.2 ст. 286 КК України. 24.02.2020 року вона подала слідчому клопотання про визнання її потерпілою, оскільки автомобіль, яким керував підозрюваний ОСОБА_5 зазнав технічних пошкоджень у ДТП. Однак, слідчим безпідставно винесено оскаржувану постанову від 28.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілою. Тому просить таку скасувати та зобов`язати слідчого надати їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої.
В судове засідання скаржник не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду скарги належним чином. На адресу суду надійшла заява від неї в якій вона просить слухати справу без її участі та підтримує подану нею скаргу.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0001247 від 10.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
24.02.2020 року ОСОБА_3 подала слідчому клопотання про визнання її потерпілою та вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у зв`язку з тим, що вона є потерпілою, адже автомобіль, який належить їй на праві приватної власності з вини ОСОБА_5 був пошкоджений.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 28.02.2020 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0001247 від 10.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286, КК України. Слідчим зроблено висновок, що відсутні правові підстави для визнання її потерпілою, оскільки в заяві не міститься доказів, того, що автомобіль належить їй на праві приватної власності.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З наявних матеріалів скарги вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.
Оцінюючи законність постанови слідчого від 28.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілою, слід врахувати, що КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:
-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;
-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;
-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою;
-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншому виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України;
-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У клопотанні про визнанні особою потерпілою, відсутні дані про розмір заподіяної їй матеріальної шкоди, та не вказано в чому саме полягала моральна шкода спричиненим кримінальним правопорушенням. Крім того, на момент вчинення ДТП ОСОБА_5 керував транспортним засобом на законних підставах, тобто з дозволу власника транспортного засобу, а відтак відшкодування спричинених ушкоджень вказаному транспортному засобу може відбуватись у цивільно - правовому порядку.
З цих підстав слідчий суддя вважає обґрунтованою оскаржувану постанову слідчого, тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -
УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілою - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1