КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора

представника потерпілих ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Задоволено частково цивільні позови. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 765 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 28 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та користь ОСОБА_9 145 402 грн. 88 коп. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 12 346 грн. 71 коп за шкоду, заподіяну здоров`ю, та 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну потерпілого, а всього 112 346 грн. 71 коп.

Згідно з вироком суду 02 квітня 2017 року, близько 19 години 45 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин» керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2121» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 1.5 та 2.3 б) ПДР України, відповідно до якого яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», проявив неуважність, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, рухаючись на 02 км + 300 м автодороги «Б.Церква-Тетіїв-Липовець-Гуменне»(Р-17), що у Білоцерківському районі Київської області, в напрямку смт. Володарка, в порушення вимог пункту 10.1 ПДР України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, руху», змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги підпункту 1.1 розділу 34.1 ПДР України, відповідно до якого «лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги пункту 1.2 ПДР України, відповідно до якого «в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів», де допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в смузі руху в бік м. Біла Церква.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 від отриманих травм загинув на місці пригоди та водій та ще один пасажир автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали середнього ступеню тілесні ушкодження

Згідно висновку судово-медичної експертизи №141 від 19.04.2017 встановлено, що смерть ОСОБА_13 настала від численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 73/Е від 19.04.2017 встановлено, що ОСОБА_9 , 1978р.н., отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 72/Е від 19.05.2017р. встановлено, що ОСОБА_10 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21 - го дня.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.9 б), 1.5, 2.3 б), 1.2, 10.1 та підпункту 1.1 розділу 34.1, Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_13 , та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13травня 2019 року та постановити новий вирок, яким засудити йогоза скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував щиросердечного розкаяння ОСОБА_6 та фактичного визнання ним винуватості, активного сприяння у розкритті тарозслідуванні злочину, позитивних характеристик обвинуваченого та того, що він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, одружений, має сім`ю, онуків, є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС.
Також апелянт зазначає, що на час досудового та судового розгляду справи і винесення вироку він добровільно частково відшкодував потерпілим завдані матеріальні збитки та моральну шкоду, має намір працювати та відшкодовувати в подальшому завдану шкоду, яка визначена у вироку в частині задоволених цивільних позовів.
В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_5 просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 та зменшити суму стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 за шкоду, заподіяну майну потерпілого до 67 045,00 грн.
При цьому апелянт вказує на те, що вартість ремонту автомобіля перевищує його вартість до ДТП, а тому згідно зі ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль вважається фізично знищеним та власнику (потерпілому) відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме: згідно п. 2 звіту №00-Б/36/4 від 28.09.2017 року оцінювача ОСОБА_14 вартість автомобіля «OPEL ASTRA», д/н НОМЕР_3 до моменту пошкодження становить 126 668,90 грн.; згідно звіту №93-КУ32/5 від 07.07.2017р. оцінювача ОСОБА_14 вартість автомобіля «OPEL ASTRA» д/н НОМЕР_3 після пошкодження становить 59 623,00 грн., а тому сума відшкодування належна цивільному позивачу становить 67 045,00 грн.
Також апелянт зазначає, що 22 березня 2018 року ОСОБА_9 подав до ПАТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «OPEL ASTRA»,д/н НОМЕР_3 під час ДТП 02.04.2017р. з вини ОСОБА_6 , в якій зазначив, що погоджується з сумою страхового відшкодування складає в розмірі 67 045,00 грн.

На думку апелянта, між ОСОБА_9 та ПАТ «СГ «ТАС» існують не деліктні, а договірні відносини,які врегульовані спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому треба застосовувати вимоги ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено відшкодування потерпілому різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП -згідно зі статтею 8 ЦК України може застосовуватись у відносинах не лише страховика і потерпілого, а також у відносинах між обвинуваченим і потерпілим, томустягнення з ОСОБА_6 іншої частини вартості автомобіля до ДТП також є незаконним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_15 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, щодо апеляційної скарги представника цивільного відповідача обвинувачений покладався на розсуд суду, а захисник не визнавав; представника цивільного відповідача ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив зменшити суму відшкодування до 37045 гривень, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишав за розсуд суду; пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, у розгляді апеляційної скарги представника цивільного позивача покладалась на розсуд суду; пояснення потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_16 , прокурора ОСОБА_17 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та представника цивільного відповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляціях обвинуваченого ОСОБА_6 та представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_5 не заперечуються.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості з необережною формою вини, наслідки, які настали від вчинення злочину у виді позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 , а також заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , характер вчиненого злочину а саме те, що злочин вчинено за умов перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, однак схильний до вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, що підтверджується обліковими даними системи «Адмінпрактика», з якої видно, протягом 2014-2015 років обвинувачений тричі був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером за віком, має незадовільний стан здоров`я, оскільки отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок ДТП, одружений, на утриманні дітей не має, обставину, що пом`якшує покарання - часткове відшкодування завданої злочином шкоди, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння і обґрунтовано призначив основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Окрім того, вмотивовуючи призначення покарання у виді позбавлення волі, суд послався також на те, що дорожньо-транспортна пригода обумовлена виключно грубим порушенням обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху України, а також суд послався на думку потерпілих, які наполягали на максимально суворому покаранні для ОСОБА_6 .
Посилання в апеляції ОСОБА_6 на обставини щодо його особи та наявності обставини, що пом`якшує покарання - часткове відшкодування шкоди потерпілим, як на підставу для застосування вимог ст. 75 КК України, є безпідставним, оскільки вказані обставини були враховані судом при призначенні покарання.
Суд не визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 щире каяття та активне сприяння у розкритті та розслідуванні злочину, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних даних на підтвердження вказаних обставин, отже вказані обставини не можуть бути врахованими.

У вироку суду не згадується про те, що ОСОБА_6 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, проте сама по собі вказана обставина не може бути достатньою підставою для ухвалення рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, враховуючи обставини провадження та тяжкі наслідки злочину, а також відсутність інших обставин, які б давали суду можливість зробити висновок про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, тобто для звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_6 та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Приймаючи до уваги доводи апеляції представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» щодо порушень, допущених судом першої інстанції, при вирішенні цивільного позову ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині вирішення вказаного цивільного позову підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Так, потерпілий ОСОБА_9 пред`явив два цивільні позови: 1) до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої в ДТП злочином, на суму 50000 гривень; 2) до ОСОБА_6 та АТ "Страхова група "ТАС" про відшкодування з відповідача АТ "Страхова група "ТАС" шкоди, заподіяної майну потерпілого в сумі 100000 гривень та шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого в сумі 134662 гривні 15 коп., а з ОСОБА_6 шкоди, заподіяної майну в сумі 175402 гривні 88 коп.
Згідно з полісом № АК/0001579 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль ОСОБА_6 був застрахований ПАТ "Страхова компанія "ТАС".
Відповідно з умовами страхування встановлена страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю одного потерпілого з лімітом відповідальності 200000 гривень, за шкоду, заподіяну майну, - 100000 гривень.
У мотивувальній частині вироку щодо підстав для задоволення цивільних позовів ОСОБА_9 суд першої інстанції, посилаючись на те, що частково погоджується як з доводами позивача, так із запереченнями ПАТ "Страхова компанія "ТАС" щодо тих чи інших сум, разом з тим, не визначив конкретних сум, які підлягають стягненню з обвинуваченого та страхової компанії на користь позивача.
У вироку суду відсутні відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 та ПАТ "Страхова компанія "ТАС" на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування певного виду шкоди, суд обмежився лише вказівками що певні суми, які зазначені у позовних заявах, визнавались або заперечувались відповідачами, підлягають стягненню з цивільного відповідача, без конкретного зазначення відповідача, з якого підлягає стягненню та чи інша сума - з ОСОБА_6 чи ОСОБА_9 .
Суд не визначився, у чому полягає шкода, заподіяна майну потерпілого ОСОБА_9 , та, відповідно, не зазначив цього у вироку.
Пославшись на відновлювальну вартість ремонту автомобіля «OPEL ASTRA», д/н НОМЕР_3 , в розмірі 275402 гривні 88 коп., суд не вмотивував своє рішення з посиланням на відповідну норму Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та встановлені обставини справи та у вироку не вказав, чому не взято до уваги вартість автомобіля до моменту пошкодження та після пошкодження.
Отже, вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 не можна вважати законним і обґрунтованим.
Окрім того, в частині вироку щодо цивільного позову ОСОБА_9 суд послався на обставини та документи про витрати на лікування потерпілого та оцінку вартості автомобіля, які не досліджувались в судовому засіданні.
Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені при постановленні вироку в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, є істотними в силу вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, які тягнуть скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки порушення норм процесуального права, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 і ПАТ "Страхова компанія "ТАС" та в цій частині призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2211/2019 Категорія КК: ч. 2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_18
Доповідач ОСОБА_1