Справа № 755/1204/20
№ 1-кс/755/773/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві - начальника відділення ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0010465 від 21.12.2019 року,

за участю учасників кримінального провадження:

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві - начальник відділення ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0010465 від 21.12.2019 року.

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010465 від 21.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 . У Дніпровському районному суді м. Києва знаходиться виконавча справа №2604/29397/12, в якій, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва №755/12052/19, зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2604/29397/12, про що, 05.08.2019 року до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було подано заяву про прийняття до виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2019 та повідомлення ДП «Сетам» про неможливість реалізації квартири, однак, лише 16.08.2019 року була винесена відповідна постанова про зупинення виконавчих дій, а державний виконавець, продовжувала не виконувати рішення суду та пізніше Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві виставив на торги квартиру повторно. Невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року у справі №755/12052/19 стало наслідком того, що на 18.11.2019 року по суті призначені вже треті торги.

Метою арешту вищевказаного нерухомого майна є збереження речових доказів та належне проведення оціночно-будівельної експертизи.
У судове засідання слідчий ОСОБА_3 з`явився та зазначив, що, на його думку, клопотання є обґрунтованим і просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

У судове засідання з`явилася власник майна ОСОБА_4 , яка зазначила, що на даний час, квартира АДРЕСА_1 , є єдиним її житлом, однак, її зараз виставляють на торги за, начебто, борги за іпотечним кредитом.

Зокрема, зазначила, що арешт на квартиру накладений давно, ще при відкритті виконавчого провадження, а вона просить на даний час у рамках кримінального провадження зобов`язати виконавчу службу зупинити проведення торгів з продажу вказаної квартири.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього копії документів, заслухавши слідчого, власника майна, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Так, з матеріалів клопотання про арешт майна вбачається, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 . У Дніпровському районному суді м. Києва знаходиться виконавча справа №2604/29397/12, в якій, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва №755/12052/19, судом зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2604/29397/12, про що, 05.08.2019 року до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було подано заяву про прийняття до виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року та повідомлення ДП «Сетам» про неможливість реалізації квартири, однак, лише 16.08.2019 року була винесена відповідна постанова про зупинення виконавчих дій, а державний виконавець, продовжувала не виконувати рішення суду та пізніше Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві виставив на торги квартиру повторно. Невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року у справі №755/12052/19 стало наслідком того, що на 18.11.2019 року по суті призначені вже треті торги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий посилається на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого № 2604/29397/12, однак, із досліджених в судовому засіданні документів, долучених до самого клопотання, вбачається, що вказана вище ухвала скасована постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2019 року, на що слідчим не звернуто увагу..
Крім того, як пояснила в судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 , арешт на квартиру АДРЕСА_1 , на яку просить слідчий накласти арешт, вже накладений при відкритті виконавчого провадження, а вона просить на даний час у рамках даного кримінального провадження зобов`язати виконавчу службу зупинити проведення торгів з продажу вказаної квартири, що не передбачено КПК України.

Зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчий вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження, однак, під час розгляду такого клопотання не встановлено підстав для його задоволення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві - начальника відділення ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0010465 від 21.12.2019 року- відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: