Провадження № 1-м/761/95/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю:

особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_2

особи, яка підлягає видачі Бошко Пьотр

прокурора ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 3299/5 від 28.10.2019 року про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Польща ОСОБА_6 до Республіки Польща для виконання покарання за вироком суду, -

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 3299/5 від 28.10.2019 року про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Польща ОСОБА_6 до Республіки Польща для виконання покарання за вироком суду.
Із наказом Міністерства юстиції України захисник не погоджується, оскільки при проведенні екстрадиційної перевірки не були враховані всі обставини, які перешкоджають видачі його підзахисного ОСОБА_6 до Республіки Польща, зокрема звертає увагу на те, що ні його підзахисного, ні його особисто не було ознайомлено із висновком Департаменту міжнародного права від 10.12.2019 року, на підставі якого було прийнято оскаржуваний наказ. Також захисник у скарзі навів доводи до про те, що ОСОБА_6 не може бути видано до Республіки Польща з підстав, передбачених п.2, 3 ч.1 ст. 589 КПК України, оскільки злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України, а також закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу, що беззаперечно унеможливлює видачу особи запитуваній державі.
З урахуванням наведеного, захисник ОСОБА_2 просить скасувати наказ Міністерства юстиції України від 28.10.2019 р. за № 3299/5
У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 та ОСОБА_6 скаргу підтримали з наведених у ній підстав і просили її задовольнити, при цьому захисник, на додаткове обґрунтування вказаної скарги зазначив, що при перекладі отриманих від запитуваної сторони документів невірно було інтерпретовано кваліфікацію злочинних діянь згідно вироку Районного суду у м.Тарновскє Гури від 28.08.2015 р. за ст. 156, 301 КК України як такі, що передбачають покарання у виді позбавлення волі, при цьому строк давності виконання вироку за злочин, за який запитано видачу ОСОБА_6 до Республіки Польша, сплив.
Прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , який здійснює нагляд у галузі міжнародного співробітництва під час кримінального провадження, щодо задоволення скарги заперечував. Повідомив, що за результатами екстрадиційної перевірки, проведення якої було доручено Міністерством юстиції України прокуратурі міста Києва, не було встановлено обставин, які б перешкоджали видачі ОСОБА_6 до Республіки Польща для виконання вироку щодо нього, що відображено у відповідному висновку від 22.10.2019 р., на підставі якого було видано оскаржуваний наказ. При цьому вказав, що доводи захисника щодо невідповідності кваліфікації дії ОСОБА_6 за нормами КК України, а також спливу строків давності виконання обвинувального вироку не відповідають встановленим обставинам, зокрема тому, що Четвертим Додатковим протоколом до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, який набрав чинності для України 01.03.2019 р. визначено, що видача не дозволяється, якщо закінчилися строки давності покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуючої Сторони, тобто у даному випадку Республіки Польша. Також прокурор долучив до матеріалів скарги документи щодо здійснення екстрадиційної перевірки відносно особи.
Вислухавши осіб, які з`явились до розгляду скарги, вивчивши скаргу з долученими до неї документами, документи, надані прокурором, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
За ч.1 ст.591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.
З досліджених слідчим суддею документів встановлено, що наказ Міністерства юстиції України за №3299/5 від 28.10.2019 р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 , громадянина Республіки Польща, до Республіки Польща, для виконання покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Районного суду у м.Тарновскє Гури від 28.08.2015 р., з урахуванням змін, внесених вироком Окружного суду у м.Глівіце від 20.01.2016 р., прийнято за результатами екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою міста Києва.
Так, під час перевірки не було встановлено обставин, передбачених ст.589КПК України, для відмови у видачі (екстрадиції) особи.
Згідно положень вказаної статті Кодексу у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1)особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Під час перевірки було встановлено, що: ОСОБА_6 не є громадянином України та не має статусу біженця, із заявами щодо отримання такого статусу до ДМС України не звертався, за станом здоров`я протипоказань до його етапування не має; - не сплинули строки давності виконання обвинувального вироку суду; - діяння, за вчинення яких визнано винним ОСОБА_6 , можуть бути кваліфіковані за ст. 156, ст. 301 Кримінального кодексу України, санкція яких передбачає покарання до 10 років позбавлення волі, тобто є екстрадиційним, при цьому такий злочин не належить до військових злочинів і не носить політичного характеру, запити інших держав щодо видачі особи не надходили, на території України ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягується та не судимий.

Наведені обставини засвідчуються наданими суду прокурором матеріалами екстрадиційної перевірки, а також прийнятими на їх підставі висновком за наслідками екстрадиційної перевірки, затвердженого Прокурором міста Києва ОСОБА_8 18.09.2019 р. і висновком Департаменту міжнарождного права, складеного за результатами розгляду запиту про видачу (екстардицію) ОСОБА_6 від 22.10.2019 р.

З наведеного вбачається, що за результатами перевірки було встановлено, що злочини, за вчинення яких ОСОБА_6 засуджено у Республіці Польща, є екстрадиційними, а підстави які б виключали можливість його видачі до вказаної країни на даний час відсутні.

При цьому виходячи з положень ч.4 ст.591 КПК України при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Щодо доводів, викладених у скарзі, судом відзначається наступне.

Як стверджує захисник, при перекладі отриманих від запитуваної сторони документів невірно було інтерпретовано кваліфікацію злочинних діянь згідно вироку Районного суду у м.Тарновскє Гури від 28.08.2015 р. за ст. 156, 301 КК України як такі, що передбачають покарання у виді позбавлення волі, при цьому строк давності виконання вироку за злочин, за який запитано видачу ОСОБА_6 до Республіки Польша, сплив.
З огляду на вказані доводи сторони захисту судом відзначається, що відповідно до Четвертого Додаткового протоколу до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, який набрав чинності для України 01.03.2019 року, визначено, що Стаття 10 Конвенції замінюється такими положеннями: «Строки давності: 1. Видача не дозволяється, якщо закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуючої Сторони. 2. У видачі не може бути відмовлено на підставі того, що закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуваної Сторони. 3. Будь-яка держава під час підписання або здачі на зберігання своєї ратифікаційної грамоти, документа про прийняття, затвердження чи приєднання може заявити, що вона залишає за собою право не застосовувати пункт 2: a) у разі, коли запит про видачу стосується правопорушень, стосовно яких ця держава має юрисдикцію відповідно до її кримінального законодавства; та/або b) якщо її внутрішнє законодавство прямо забороняє видачу в разі, коли закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до її законодавства.

У той же час жодної із наведених обставин у статті 10 Конвенції, що викладена вище та передбачають можливість відмови у видачі запитуваної особи, захисником до відома суду доведено не було.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2019 р., складеного за результатами розгляду запиту про видачу (екстардицію) ОСОБА_6 до Республіки Польща, на даний час відсутні. Жодних доказів на підтвердження того, що наявні підстави, які перешкоджають видачі ОСОБА_6 до запитуваній Стороні, ні захисником, ні самою особою, яка підлягає видачі, на час розгляду скарги не надано, а доводи сторони захисту щодо існування таких обставин належними доказами суду підтверджені не були, що свідчить про відсутність обгрунтованих підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 372, 589, 591 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 3299/5 від 28.10.2019 року про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Польща ОСОБА_6 до Республіки Польща для виконання покарання за вироком суду відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1