Справа № 738/1501/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/246/20
Категорія - ст.128 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР № 0000204 від 30.04.2019 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 23.12.2019, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Мена Менського району Чернігівської області, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 23.12.2019 ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначено йому покарання у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік з відрахуванням 20 відсотків заробітку на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 ухвалено до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» 12 276 (дванадцять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 66 копійок на відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 8 357 (вісім тисяч триста п`ятдесят сім) гривень 15 копійок у відшкодування майнової шкоди завданої злочином та 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 03.05.2019 на бензопилу «Викинг», скасований.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 30.04.2019 близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи в житловому будинку по АДРЕСА_1 та будучи в стані алкогольного сп`яніння, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, за допомогою бензопили «Викинг» здійснив випилювання отвору у міжкімнатних дверях житлового будинку. В результаті чого, з необережності у формі злочинної недбалості, травмував ліву руку ОСОБА_8 , який перебував з іншого боку дверей, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які у відповідності до висновку експерта № 64 від 05.08.2019 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознаками стійкої втрати працездатності менше ніж на одну третину.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати вказаний вирок суду та ухвалити новий, яким призначити покарання за ст.128 КК України у виді 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 10 відсотків заробітку на користь держави. Цивільні позови прокурора в інтересах КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» та потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину залишити без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через суворість, цивільні позови розглянуті з порушенням вимог закону.

Так, при призначенні покарання суд не врахував, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей на яких сплачує аліменти, раніше не судимий, має позитивні характеристики, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. При вирішенні цивільних позовів суд, не звернув уваги, зокрема, на те, що позов прокурора пред`явлений в інтересах неіснуючого позивача, а позов потерпілого у частині відшкодування матеріальних збитків не містить доказів обґрунтування позовних вимог щодо конкретних і обґрунтованих розрахунків сум, а розмір моральної шкоди не відповідає розумності, виваженості та справедливості.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Потерпілий не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, потерпілого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ст.404 КПК).

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ст.128 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, з зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи апелянта про незаконність вироку в частині призначеного покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

З вироку вбачається, що вирішуючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та обставини вчиненого злочину, особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність постійного місця роботи та проживання, позитивну характеристику за місцем роботи, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, відношення винного і його поведінку після вчинення злочину, зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, згідно якої, існує середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, думку потерпілого, який про визначенні міри покарання послався на розсуд суду.

Згідно зі ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Судом першої інстанції при призначенні покарання були прийняті до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, його сімейний стан, а також фактично враховані обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, а тому призначене покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання.

Доводи апеляційної скарги про невмотивованість вироку в частині вирішення цивільних позовів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Частиною 5 ст.128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК.

За приписами ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Мотивуючи вирок в частині стягнення моральної шкоди, суд врахував ступінь тяжкості фізичних та моральних страждань потерпілого, який отримав тілесні ушкодження середнього степеню тяжкості та вимушений був докладати додаткових зусиль для відновлення здоров`я та звичного способу життя.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди відповідає тривалості та характеру моральних страждань потерпілого, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, і в повній мірі відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд навів мотиви з яких виходив при вирішенні цивільного позову.

Отже посилання обвинуваченого на необґрунтованість визначення суми, яка підлягає стягненню слід визнати безпідставними.

Доводи обвинуваченого в частині визначення суми грошових коштів на відшкодування матеріальної (майнової) шкоди також є безпідставними з огляду на те, що під час судового розгляду судом досліджено копії чеків на придбання медичних препаратів та засобів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, відповідно до яких сума витрат становить 8 357 (вісім тисяч триста п`ятдесят сім) гривень 15 копійок, її і ухвалено стягнути з обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що згідно рішення Чернігівської обласної ради від 04.04.2019 №31-17-/VII, комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна лікарня» перетворений в комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна лікарня», а тому позов прокурором пред`явлений в інтересах неіснуючого позивача і його слід залишити без розгляду.

Колегія суддів вважає, що таке перетворення жодним чином не впливає на зобов`язання обвинуваченого, покладені на нього судом щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого, які згідно закону стягуються на користь держави.

Понесені лікувальним закладом витрати на зазначену суму доводяться належними доказами.

Відповідно до п.6.3 Рішення, на яке обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, новостворене КНП «Чернігівська обласна лікарня» є правонаступником ЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня».

Відповідно до вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження, отже це питання підлягає вирішенню під час виконання вироку.

Крім того, відповідно до вимог ст.257 ЦПК України така обставина не є підставою для залишення позову без розгляду.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про залишення позову прокурора без розгляду є необґрунтованими.

Колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зокрема сплачує відповідно до рішення суду аліменти, однак, враховуючи завдану фізичному та психічному здоров`ю потерпілого шкоду та істотні зміни в його житті, пов`язані із заподіяними травмами, але наголошує на неможливості їх врахування як підстави для зменшення як розміру морального і матеріального відшкодування, так і призначення більш м`якого покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування оскаржуваного вироку, при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції не встановлено.

За вказаних обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 23.12.2019, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3