Справа № 591/7503/19
Провадження № 1-кп/591/313/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора по кримінальному провадженню № 0000056 про його закриття в зв`язку з невстановленням особи, що вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми надійшло наведене клопотання, яке прокурор підтримав та мотивував тим, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000056, відкритого за ознаками ч. 2 ст. 296 КК України, за фактом вчинення невстановленими особами в групі з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 хуліганських дій 22 травня 2011 року. Оскільки передбачені ст. 49 КК України строки давності закінчились, а осіб, що вчинили кримінальне правопорушення, встановлено не було, тому просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходить наступних висновків.
Встановлено, що 13 березня 2013 року було відкрите наведене кримінальне провадження № 0000056 за фактом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Досудове розслідування в цьому провадженні було обмежено лише виділенням матеріалів з провадження, яке направлено до суду, а також направленням формальних доручень, виконаних в травні 2013 року, після чого жодної слідчої чи процесуальної дії, спрямованої на встановлення решти осіб, що вчинили кримінальне правопорушення, в справі вчинено не було.
В даному випадку злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня його вчинення, згідно ст. 49 КК України, становлять п`ять років, що свідчить про те, що формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, ст. 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, якими є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ч. 1 ст. 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких в тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність в свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані в тому числі всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Принцип публічності (ст. 25 КПК України) серед іншого визначає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

В даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів, слідчий фактично проводив досудове розслідування до 2013 року, в подальшому жодної слідчої чи процесуальної дії не вчиняв. Тобто, фактично, починаючи з травня 2013 року у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії по виконанню обов`язків, встановлених ст.ст. 9, 25, 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000056 шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Відтак, в задоволенні клопотання належить відмовити.

На підставі ст.ст. 12, 49, ч. 2 ст. 296 КК України, керуючись ст.ст. 2, 9, 25, 284 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження № 0000056 від 13 березня 2013 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1