Справа № 748/1950/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/40/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.017.270.000.000.753, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілих (захисника) ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представника потерпілої (захисника) ОСОБА_11 , в інтересах ОСОБА_12 , на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 ,

потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, продовжено у виді цілодобового домашнього арешту, заборонено залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги (реабілітації) у медичних закладах м. Чернігова.

Цивільний позов прокурора, в інтересах Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня», про стягнення грошових коштів за лікування потерпілого ОСОБА_16 залишено без розгляду.

Цивільний позов прокурора, в інтересах лікарні № 4 Чернігівської міської ради, про стягнення грошових коштів за лікування потерпілого ОСОБА_16 залишено без розгляду.

Провадження за цивільним позовом потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 в частині вимог ОСОБА_17 про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрито.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_10 38400 грн. матеріальної шкоди та 19200 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 263002 грн. 48 коп. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 11000 грн. судових витрат.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_9 115200 грн. матеріальної шкоди та 19200 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 330800 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 11000 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 48805 грн. 60 коп. матеріальної шкоди та 300000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 26000 грн. судових витрат.

Цивільний позов ОСОБА_12 в частині вимог про стягнення шкоди вартості автомобіля «ВАЗ210994-20» залишено без розгляду.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_18 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_18 115200 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_18 228166 грн. матеріальної шкоди та 300000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 4500 грн. судових витрат.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_19 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_7 5639 грн. 64 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.11.2017 року на майно обвинуваченого ОСОБА_7 , автомобіль марки «NISSAN Pathfinder», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишено чинним з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.11.2017 року на автомобіль марки «ВАЗ210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який належить на праві спільної власності ОСОБА_12 та ОСОБА_20 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.11.2018 року на майно обвинуваченого ОСОБА_7 ,, на будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

На вищевказаний вирок захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, просить його змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вирок щодо ОСОБА_7 в частині застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки - скасувати. Зменшити суми в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим. Змінити позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди. Змінити позовні вимоги ОСОБА_18 до ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди на підставі ст.1200 ЦК України. Вважає, що суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. Вирок є занадто суворим, не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винуватого, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних обставин. Під час досудового розслідування та в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв слідству у розкритті злочину, відшкодував кошти лікарням за лікування потерпілого, сплативши зазначені у позовах прокурора кошти, сплатив потерпілим значну суму коштів у відшкодування завданої шкоди, висловлював бажання відшкодовувати завдану шкоду потерпілим в подальшому та продовжує відшкодовувати завдану шкоду потерпілим. Обвинувачений пояснив, що 11 листопада 2017 року, вранці він разом з ОСОБА_16 поїхав на риболовлю. Алкогольні напої того дня не вживав. Ближче до вечора вони поверталися на належному йому автомобілі додому. По дорозі, біля якого селища не пам`ятає, він помітив пряме світло фар автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку на значній відстані і тому будь-яких перешкод для маневрування йому не створював. На дорозі на його смузі руху знаходилася якась перешкода, чи-то камені, чи дошки, не пам`ятає. Він вирішив об`їхати цю перешкоду та, увімкнувши покажчик повороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу. Швидкість при цьому була, приблизно, 70 км/год. В цей час він мабуть відволікся на свою смугу руху і перед автомобілем раптово побачив транспортний засіб потерпілих, котрий рухався на зустріч з увімкненим світлом фар та з`явився з впадини, яка утворюється внаслідок повздовжньої нерівності проїжджої частини. До цього автомобіля потерпілих він не бачив та і не міг бачити, так як автомобіль потерпілих рухаючись назустріч, знаходився в впадині повздовжньої нерівності дороги. Безпосередньо перед об`їздом перешкоди будь-яких дорожніх знаків чи дорожньої розмітки, які б забороняли виїзд на зустрічну смугу руху або хоча б попереджали про наявність повздовжньої нерівності проїжджої частини попереду не було. Після появи автомобіля потерпілих він намагався уникнути зіткнення, але не зміг. Після зіткнення підходили люди, котрі повідомили, що викликали поліцію та швидку допомогу. Він зателефонував дружині та повідомив про пригоду. Більше нічого не пам`ятає, прийшов до тями в лікарні. В наслідок ДТП він отримав ушкодження ноги, перелом ребер та інші ушкодження. У судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що не бажав таких наслідків. Попрохав пробачення у потерпілих, а суд - не карати його суворо. Щире каяття ОСОБА_7 ґрунтується на визнанні своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого, бажанні, на скільки це можливо, виправити ситуацію, що склалася, зменшити ступінь моральних страждань потерпілих, повному відшкодуванні позовів прокурора, частковому відшкодуванні шкоди потерпілим, бажанні відшкодовувати завдану шкоду в подальшому та відшкодуванні завданої шкоди потерпілим. Незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не прийшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення винуватого можливо без ізоляції від суспільства, не надав ОСОБА_7 можливості перебуваючи на волі, працювати, утримувати свою сім`ю та відшкодовувати завдану шкоду потерпілим. Вирок в частині застосування до ОСОБА_7 додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки також вважає занадто суворим, оскільки ОСОБА_7 інвалід третьої групи, має на утриманні хворого батька похилого віку, допомагає дружині доглядати та утримувати її хвору матір похилого віку. Скасування вироку в частині застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому більше можливості продовжувати допомагати і потерпілим. Розглядаючи позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди суд встановив їх суми без урахування майнового, сімейного стану ОСОБА_7 та стану його здоров`я. Суми моральної шкоди потерпілим визначені судом у своєму вироку є завищеними та для ОСОБА_7 непомірними. Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_12 про стягнення матеріальної шкоди суд неправильно визначив залишкову суму до стягнення в розмірі 48805 грн. 60 коп. замість 28805 грн. 60 коп. (98805 грн. 60 коп. 70000 грн. = 28805 грн. 60 коп.) помилково врахувавши відшкодування ОСОБА_7 ОСОБА_12 в розмірі 50000 грн. замість 70000 грн.. Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_18 про стягнення 228216 грн. матеріальної шкоди на підставі ст.1200 ЦК України з ОСОБА_7 , не враховуючи його відшкодування шкоди ОСОБА_18 в розмірі 50000 грн., суд неправильно визначив залишкову суму до стягнення в розмірі 228166 грн. замість 178216 грн. (228 216 грн. - 50000 грн. = 178 216 грн.).

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. В частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирок змінити:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» () на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди (включаючи витрати на лікування, шкоди, пов`язаної із смертю ОСОБА_21 ) 127432 грн. 67 коп., моральної шкоди 38400 грн. 00 коп., а всього 165832 грн. 67 коп.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» () на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди (включаючи витрати на лікування, шкоди, пов`язаної із смертю ОСОБА_21 , витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника) 154568 грн. 24 коп., моральної шкоди 38400 грн. 00 коп., а всього 192968 грн. 24 коп.;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 561600 грн. 00 коп.;

- стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди (витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника) 52397 грн.75 коп., моральної шкоди в розмірі 561600 грн. 00 грн., а всього 613997 грн. 75 коп.. В іншій частині вирок залишити без змін. Вказує, що метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Але, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд вказані вище вимоги належним чином не врахував, як наслідок неправомірно врахував як пом`якшуючі обставини щире каяття, активне сприяння слідству та часткове відшкодування шкоди. Вирішуючи питання про стягнення матеріальних збитків, заявлених ОСОБА_10 у загальній сумі 206965 грн. 99 коп., суд задовольнив лише вимоги в частині 38400 грн. 00 коп., а в іншій частині залишив взагалі без розгляду. Таким чином, невизначеними залишились 168565 грн. 99 коп.. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 400000 грн. 00 коп., а на користь ОСОБА_10 - 300000 грн. 00 коп.. Але з такими розмірами не можна погодитися, оскільки судом належним чином не враховані всі обставини, що впливають на визначення такого розміру. А саме, залишилося поза увагою суду, що ОСОБА_9 залишилась одна вагітною без чоловіка. За той час, що вона була вагітною, у неї постійно діагностували загрозу переривання вагітності, вона постійно відвідувала психолога та психіатра, бо без їх допомоги не могла справлятись з болем та стражданнями, що підтверджується копією консультаційного висновку психіатра. Згодом через постійні сильні душевні хвилювання остання втратила і дитину, яка народилась, але протягом доби померла. ОСОБА_10 та ОСОБА_17 внаслідок трагедії залишилася без сина і без онучки. Під час судового розгляду справи не стало потерпілого ОСОБА_17 , який був батьком загиблого. Він не зміг перенести ту біль втрати, внаслідок чого різко погіршився стан його здоров`я та все це призвело до втрати життя. Тому, в результаті ДТП раптово змінився звичний хід життя потерпілих, різко погіршився стан їх здоров`я. Ці несподівані негативні зміни примусили їх докладати додаткових зусиль для організації та нормалізації свого життя. Такі дії ОСОБА_7 привели до втрати надії на майбутнє, викликають постійні моральні страждання та хвилювання, стали лихом і бідою, призвели до глибоких тривалих психологічних страждань, які виявляються в нервових проявах, роздратованості, порушенні сну, обуренні та відчаї. Потерпілі не можуть засинати від хвилювань та страждань. їх нервова система не витримує тих моральних переживань, яких вони зазнали. Вони не можуть нічого робити, ні на чому зосередити свою увагу, оскільки всі їх думки зводяться до смерті рідних, неможливості все виправити та всіх наявних негативних наслідків, що вже на сьогодні існують, а також на наслідках, які можуть бути в подальшому. Фактично через злочинні дії ОСОБА_7 зруйновано дві повноцінних сім`ї. Це є непоправимим. Все це вкрай негативно позначається на відносинах з рідними та близькими. Відновити той стан, в якому потерпілі знаходились до настання ДТП вже не є можливим. Потерпілим дуже тяжко усвідомлювати, що вони стали жертвами злочину, що їх рідних ( ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_17 ) неможливо повернути. Зараз вони не можуть досягти душевної рівноваги, тому що до цього часу не можуть досягти того фізичного та психологічного стану здоров`я, який був у них до вчинення протиправних дій ОСОБА_7 .. Також потерпілим дуже важко осмислити і те, що обвинувачений не усвідомив своєї вини та поведінки, жодного дзвінка їм не здійснив, жодного разу не питав чи потрібна їм якась поміч, не надав своїм діям належної оцінки та не показав, що готовий нести передбачену законом відповідальність, а навпаки вів себе зухвало, всіма діями намагається уникнути кримінальної відповідальності та належного покарання. Тому, розмір моральної шкоди визначений по 600000 грн.00 коп. в розумінні відповідних обставин відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Частково відшкодована шкода обвинуваченим не може вважатись обставиною, що пом`якшує покарання в розумінні вимог п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України. Щодо сприяння слідству, яке полягало лише у сплаті витрат за послуги евакуатора для транспортування транспортного засобу для проведення експертизи під час досудового розслідування, то з цим також неможна погодитись, оскільки за вимогами ст. 66 КК України передбачається можливість застосувати як обставину, що пом`якшує покарання, не просто сприяння слідству, а активне сприяння розкриттю злочину, яке здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Під час здійснення досудового розслідування обвинувачений навпаки намагався себе вигородити та вигадати версії про перешкоди на дорозі. Сплата ж витрат, у даному випадку, ні на які обставини у кримінальному провадженні, тим більш щодо розкриття злочину, не впливає. Тому, такі обставини свідчать про відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого. З урахуванням вищевикладеного є очевидним, що призначена міра покарання є несправедливою через її м`якість. Призначене судом покарання у виді семи років не буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Також є очевидним, що суд, вирішуючи питання про стягнення моральної та матеріальної шкоди, припустився порушень, які завадили постановити законний та обґрунтований вирок, а саме, порушень норм матеріального і процесуального права, що як наслідок призвело до неправильного вирішення справи та порушення прав, інтересів та обов`язків потерпілих, що в розумінні вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є неприпустимим.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_11 , в інтересах ОСОБА_12 , просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 в частині відшкодування зі Страхової компанії «Уніка», як співвідповідача, 38400 грн. в рахунок погашення моральної шкоди та 38400 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з установкою надгробного пам`ятника. Задовольнити позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_7 в повному обсязі - в розмірі 500000 грн.. Вважає оскаржуваний вирок місцевого суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та в частковому задоволенні позовних вимог таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Районний суд, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, вказав, що начебто враховує характер та ступень суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винуватого, його стан здоров`я. З приводу обставин, які пом`якшують покарання, суд у мотивувальній частині, всупереч думці прокурора, потерпілих та їх представників про відсутність цих обставин, вказав, що дії ОСОБА_7 оцінює як намагання сприяти слідству та готовність нести відповідальність, а тому вважає за необхідне врахувати зазначені у обвинувальному акті обставини, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 .. Окрім того, суд з власної ініціативи визнав часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим як пом`якшуючу покарання обставину з огляду на загальну суму сплачених коштів. Вважає дії суду в цій частині також незаконними, необґрунтованими та невмотивованими. Окрім того, суд не в достатній мірі взяв до уваги позицію потерпілих про призначення ОСОБА_7 максимальної міри покарання за інкримінованою статтею, позицію прокурора, який просив суд призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд допустив помилку, задовольняючи позовні вимоги тільки з обвинуваченого ОСОБА_7 .. Потерпілою ОСОБА_12 був поданий у встановленому законом порядку цивільний позов відповідачем по якому був один ОСОБА_7 .. Але, при попередньому розгляді справи, нею було подано заяву про залучення до участі в справі в якості співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», яка була визнана судом по справі співвідповідачем та їй були направлені відповідні позовні заяви, за якими вона давала письмові пояснення. Однак, при розгляді позовних вимог ОСОБА_12 , суд без всяких обґрунтувань і мотивів, не прийняв рішення про задоволення позовних вимог із співвідповідача у справі. Відповідно до ст. 27 п.27.3 даного Закону 27.3. -«Страховик (у випадках, передбачених підпунктами V' і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.» Так, Страхова компанія «Уніка» повинна відшкодувати моральну шкоду потерпілій ОСОБА_12 в якості співвідповідача в розмірі 38400 грн.. Відповідно до ст. 27 п.27.4 Закону - «Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку». Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вказав, що з врахуванням глибини та тривалості завданих душевних страждань, вважає за можливе стягнути на відшкодування моральної шкоди 300000 грн.. Такі висновки суду надумані та не вмотивовані. Суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в межах зв`ялених вимог залежно від характеру правопорушення, глибини завданих позивачеві фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, часу и зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, намір, з яким діяв той, хто завдав шкоду, тощо. Тому, зменшення судом позовних вимог в частини відшкодування моральної шкода потерпілому з 500000 грн. до 300000 грн. є незаконним і несправедливим.

Як встановив доведеним суд І інстанції, ОСОБА_7 11 листопада 2017 року керуючи автомобілем марки «Nissan Pathfinder», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по автодорозі «Київ - Вишгород - Десна - Чернігів» зі сторони смт. Десна в напрямку м. Чернігова.

Рухаючись у вищевказаному напрямку зазначеної автодороги, о 16 год. 50 хв. на відстані 1352 м від повороту на с. Жеведь Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_7 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ - 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_20 , який рухався в зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ - 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_20 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких помер на місці пригоди.

Пасажир автомобіля марки «ВАЗ - 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_21 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких помер на місці пригоди.

Пасажир автомобіля марки «Nissan-Pathfinder», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_16 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п.10.1 (перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що стало умовою та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями, які виразилися у порушенні безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_16 і загибель ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги представника потерпілих (захисника) ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представника потерпілої (захисника) ОСОБА_11 , в інтересах ОСОБА_12 не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «Уніка» колегія суддів вважає не обґрунтованими, а заперечення представника співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка» адвоката ОСОБА_23 проти цивільного позову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 такими, що заслуговують на увагу.

Зокрема:

- щодо стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_9 і ОСОБА_10 по 38400 грн моральної шкоди, які зводяться до того, що відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) і загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується в рівних частинах, та станом на день настання ДТП складає 38400 грн. Так як позивачі просять стягнути на користь кожного з них по 38400 грн, то їх вимоги перевищують гранично максимальний ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Уніка», а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають;

- щодо стягнення витрат на лікування позивачів внаслідок смерті ОСОБА_21 , то у зв`язку з тим, що позивачі не були учасниками ДТП і у розумінні ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є потерпілими, а тому витрати на лікування відшкодуванню не підлягають;

- щодо стягнення витрат на поховання в розмірі 90797,75 грн, то відповідно до ст.27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, і загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що на день настання ДТП складає 38400 гривень. Таким чином, витрати на поховання в розмірі 38400 грн. можуть бути задоволені за умови відповідності їх первинним фінансовим документам, що підтверджують такі витрати та встановлення вини у ДТП;

- щодо стягнення витрат по втраті годувальника на користь кожного із позивачів в розмірі 115200 грн, то з огляду на ст.27 Закону та ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, тобто непрацездатні та працездатні утриманці покійного. При цьому, ліміт відповідальності по втраті годувальника в розмірі 115200 грн. - це ліміт на одного померлого, а не на кожного позивача.

Виходячи із викладеного, місцевий суд належним чином обґрунтував своє рішення при розгляді цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Щодо цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до обвинуваченого то, задовольняючи їх частково, місцевий суд також належним чином обґрунтував у вироку свою думку.

Посилання представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в обґрунтування цивільного позову, на наслідки, які можуть бути в подальшому, не ґрунтуються на законі.

Також представником потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не конкретизовано яких конкретно норм матеріального і процесуального права не дотримався місцевий суд і в чому ці порушення не вказано, як і не вказано до порушення яких обов`язків (як вказано у тексті апеляційної скарги) потерпілих призвели порушення норм матеріального і процесуального права. Посилання в апеляційній скарзі на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на ст.ст. 2, 8, 414, ч. 1 ст. 370 КПК України носять загальний характер.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на відшкодування шкоди отримали від обвинуваченого певні суми, але в апеляційному суді не конкретизували що саме і повністю чи частково їм відшкодовано.

Потерпіла ОСОБА_18 апеляційну скаргу не подавала але разом з потерпілою ОСОБА_12 09.01.2020 р. звернулася з аналогічними заявами зміст яких зводиться до того, що заподіяна їм шкода обвинуваченим ОСОБА_7 повністю відшкодована, претензій до нього вони не мають і просять не позбавляти його волі. В частині стягнення коштів з ПрАТ «СК «Уніка» просили вирок залишити без змін.

При цьому в заявах не конкретизовано які суми та на відшкодування яких видів шкоди вони отримали від обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_14 , представник потерпілої ОСОБА_12 , 23.12.2019 р. подала доповнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , в яких просила стягнути з ПрАТ «СК «Уніка»:

- 38400 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника;

- 92000 грн. на відшкодування вартості автомашини;

- 38400 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином зміст доповнень до апеляційної скарги суперечить заяві потерпілої ОСОБА_12 , яку вона подала пізніше, а окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 403 КПК України, до початку апеляційного розгляду лише особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

Вирішуючи питання про призначення покарання, місцевий суд правильно врахував і належним чином обґрунтував, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_7 як на досудовому розслідуванні так і в судах першої та апеляційної інстанції свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, пред`явлені до нього потерпілими цивільні позови визнав частково, оскільки заявлені ними суми вважав завищеними та непомірними для нього, а позови медичних установ він визнав і вже повністю їх відшкодував сплативши витрати за лікування потерпілого ОСОБА_16 ..

За проханням обвинуваченого його дружина сплатила витрати за послуги евакуатора для транспортування транспортного засобу для проведення експертизи під час досудового розслідування.

Такі дії ОСОБА_7 місцевий суд правильно оцінив як намагання сприяти слідству та готовність нести відповідальність і врахував зазначені у обвинувальному акті обставини, як пом`якшуючі покарання.

Той факт, що обвинувачений на досудовому слідстві і у суді зазначав, що перед пригодою він об`їжджав перешкоду не має значення для провадження, оскільки у обвинуваченні взагалі відсутнє посилання на перешкоду і в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 вину визнав у повному обсязі.

Також, враховуючи загальну суму відшкодованої потерпілим шкоди, місцевий суд правильно врахував як пом`якшуючу покарання обставину часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

Але в той же час місцевий суд не в повній мірі врахував дані про обставини скоєного та особу обвинуваченого, що він став інвалідом в результаті цієї ДТП.

На сьогодні обвинувачений повністю відшкодував шкоду потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_12 і вони просять взагалі не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_10 заявила апеляційному суду, що у разі задоволення обвинуваченим її цивільного позову у повному обсязі заявлених нею вимог, вона не наполягала б на максимальному покаранні.

Колегія ж суддів виходить з того, що розмір шкоди, який підлягає стягненню на користь потерпілого, визначається судом в установленому порядку, а покарання не може залежати від розміру сум, які потерпілий бажав би отримати з обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе обмежитися мінімальним покаранням, передбаченим санкцією інкримінованої норми Кримінального закону, але з огляду на наслідки, що настали, шляхом реального його відбуття.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково, а апеляційні скарги представника потерпілих (захисника) ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представника потерпілої (захисника) ОСОБА_11 , в інтересах ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4