Справа № 576/2574/19
Провадження № 1-кп/576/78/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000832 від 15.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Кролевецького району Сумської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, працює вчителем фізичної культури Грузчанської ЗОШ І-ІІІ ступенів, раніше не судимий
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15 листопада 2019 року близько 11-50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку з колишньою тещею ОСОБА_6 .. Під час сварки на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_5 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень наніс не менше чотирьох ударів правою ногою в область зовнішньої сторони лівого стегна ОСОБА_6 , що не спричинили тілесних ушкоджень та не завдали фізичного болю, та один удар правою ногою взутою у чобіт в область лівої гомілки ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на синцевій основі лівої гомілки, що відповідно до висновку експерта є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК не визнав та пояснив, що того дня поїхав до тещі ОСОБА_6 провідати сина; йому повідомили, що дитина захворіла і має високу температуру, але все рівно поїхав; спочатку зайшов до медпункту і фельдшер не підтвердила хворобу, взагалі батьки дружини постійно чинять перепони у вільному спілкуванні з дитиною, що стало приводом для декількох цивільних позовів та частих конфліктів; прийшов до хати, де одягли дитину та пішли гуляти на вулицю до сусідської лавки; коли вийшла теща запропонував повезти дитину до лікаря, але та відмовилась; між ними почалась потасовка за дитину; теща давала йому ляпаси, окуляри з неї злетіли; також намагалась вдарити його в пах та, можливо, обороняючись від ляпасів, їх ноги зцепились і ОСОБА_6 отримала цю травму. Умисно ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не наносив. Слідчому казав, що також отримав тілесні ушкодження, але це ніде не записано. Покази свідка ОСОБА_7 неправдиві, бо бачив, як той на велосипеді їхав в протилежному від хати потерпілої напрямку. Пред`явлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 не визнає у повному обсязі.
Суд критично ставиться до зазначених вище пояснень обвинуваченого та незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини вважає, що його винуватість у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду справи доказів.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений її колишній зять, його син та її онук проживає разом з нею, через що у них з Городиським виникають сварки. Обвинувачений приїхав 15 листопада 2019 року десь об 11 годині, хоча дитина була хвора, мала високу температуру. Потім вона побачила, що обвинувачений одягає дитину йти на вулицю, допомогла одягти і вони пішли на лавочку. Коли сказала, що вже час йти дитині додому, обвинувачений сказав, що забере дитину, після чого вони почали тягнути дитину, в результаті чого розірвалась куртка. Коли онук пішов у двір, зять почав бити спочатку він бив по сідницях, закинув окуляри, попередньо пообіцявши це зробити, та вдарив один раз нижче коліна. Від цього удару відчула нестерпний біль, нога стала набрякати, тому звернулась до лікаря і в поліцію. Бійка почалась близько 12 години на вулиці біля будинку. В гомілку вдарив один раз правою ногою. Взутий був у цупкі ботинки. Вона його не била, лише махала руками. Раніше, до інциденту, вони особливо не сварились, мали дружні стосунки, але перепалки бували, хоча один раз синців наставили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що 15 листопада 2019 року він палив на лавочці біля свого двору, що через будинок від потерпілої, і приблизно о 12 годині почув крики сусідки ОСОБА_6 .. Від його хати не досить добре видно, тому підійшов поближче (через будинок), щоб все побачити. Бачив, що штовхаються сусідка і обвинувачений. Щоб зять бив її руками не бачив, а по нозі правою ногою в стегно та один раз нижче коліна вдарив, ОСОБА_6 сильно закричала від останнього удару. Потім його покликала жінка і він пішов додому, а коли знову вийшов, хвилин через три, щоб подивитись чим все закінчилось, то обвинувачений вже йшов. До місця події від нього було метрів п`ятдесят. До центру села не їздив, як це каже обвинувачений, він помиляється. Городиський був взутий у ботинки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що він є чоловіком потерпілої, а обвинувачений йому доводиться колишнім зятем. Близько двох місяців тому назад, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_9 зайшов у хату і сказав, що бабуся ще на вулиці. Коли вийшов, то побачив, що вона плакала і розповіла, що ОСОБА_10 її побив, вдарив по нозі та закинув окуляри, які свідок пізніше знайшов. Потім вони поїхали в лікарню та поліцію. Додав, що зять спочатку заходив до будинку, був з онуком в кухні і бачив, коли той вийшов на вулицю. Нога у дружини розпухла одразу. До сварки із зятем тілесних ушкоджень у неї не було. Він постійно конфліктує з ними із-за онука. Особисто свідок не бачив нанесення дружині тілесних ушкоджень.

Судом також досліджені письмові докази по кримінальному провадженню, якими підтверджується провина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.
Згідно висновку експерта № 138 від 22.11.2019 року при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 виявлено забійну рану на синцевій основі лівої гомілки. Вищевказане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмета (тупих предметів), на що вказує локалізація та характер ушкодження, яке могло утворитись внаслідок нанесення ударів ногами і предметами, за обставин, на які вказує потерпіла. Забита рана на тілі потерпілої спричинила розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня, тому має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Судячи за станом рани, забарвленням синевої основи, з урахуванням даних медичної документації, не виключена можливість їхнього виникнення в термін, на який вказує потерпіла. Виходячи з характеру та локалізації виявленого ушкодження на тілі потерпілої має місце не менше 1-ї ділянки прикладення травмуючої сили (а.с. 48).

Згідно висновку експерта № 146 від 28.11.2019 року механізм виникнення тілесних ушкоджень, виявлених під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 в цілому не виключає можливості їхнього утворення за обставин, на які вказав свідок ОСОБА_7 та потерпіла в ході проведення слідчого експерименту (а.с. 49).

В ході слідчого експерименту, проведеного слідчим 25.11.2019 року за участі свідка ОСОБА_7 , останній показав безпосередньо на місці події, як ОСОБА_5 правою ногою разів 3-4 вдарив ОСОБА_6 по боковій частині лівого стегна, а потім один раз носаком правої ноги наніс удар по її лівій нозі в область передньої гомілки, від чого остання закричала. (а.с. 50-54).

В ході слідчого експерименту, проведеного слідчим 25.11.2019 року за участі потерпілої, ОСОБА_6 на статисті показала місця прикладання, а саме вказала на бокову частину лівого стегна, куди обвинувачений наніс правою ногою не менше 4 разів бокових ударів, а потім один раз правою ногою вдарив її по лівій нозі нижче коліна передню частину лівої гомілки (а.с. 55-59).

Суд визнає показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надані у судовому засіданні, достовірними та правдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та з наявними у матеріалах кримінального провадження іншими доказами.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що жодних ударів потерпілій він умисно не наносив, а взагалі нібито оборонявся від її агресивних дій, та зачепив ногою випадково, оскільки його показання в цій частині спростовуються показаннями потерпілої та обох свідків. Зазначені показання обвинуваченого також спростовуються змістом протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи № 146 від 28.11.2019 року, в якому зазначено, шо тілесні ушкодження ОСОБА_6 не виключає можливості їхнього утворення за обставин, на які вказав свідок ОСОБА_7 та потерпіла в ході проведення слідчого експерименту.

Клопотань у відповідності до ч. 3 ст. 333 КПК України щодо доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії з метою перевірки обставин нанесення потерпілій тілесного ушкодження згідно версії обвинуваченого сторони кримінального провадження не заявили.

Натомість захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вважав всі надані прокурором докази неналежними та недопустимими з огляду на те, що свідок ОСОБА_7 має поважний вік, тому недобачає і бачити конфлікт з відстані 50-100 метрів не міг. Також він є сусідом потерпілої, тому дає покази, що вигідні останній.

Суд вважає позицію захисту щодо неналежності та недопустимості всіх доказів у справі помилковою, оскільки надані докази відповідають ст.ст. 85, 86 КПК України. Вказані докази є логічними і послідовними, а тому підстав сумніватись у їх правдивості у суду не має.
Також захисник обвинуваченого в судовому засіданні в якості доказів нанесення тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_5 під час конфлікту 15.11.19р. надав роздруковані на аркушах А4 фотокартки із зображенням обвинуваченого та написами «Копія вірно згідно оригіналу. Знімок від 16.11.2019р. 12.50».

Питання щодо можливого спричинення в момент конфлікту, що відбувався тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_5 не є предметом розгляду по даній справі, не підтверджується матеріалами кримінального провадження, сам обвинувачений повідомив, що до медичних установ та поліції з цього приводу не звертався. Надані ним фотокартки не дозволяють суду достеменно встановити час та місце їх походження, зв`язок з обставинами, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, тому не можуть вважатись ні належними, ні допустимими доказами .
Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 , розцінюються судом як така, що носить неправдивий та недостовірний характер, є такою, що спрямована на ухилення особи від кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується всім комплексом зібраних по даному кримінальному провадженню доказів.
Враховуючи наведене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєному злочині та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне спричинення потерпілій легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставин, що пом`якшують ОСОБА_5 судом не встановлено.
Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який працює вчителем фізичної культури Грузчанської ЗОШ І-ІІІ ступенів; позитивно характеризується за місцем проживання та роботи; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставини, що обтяжує покарання; стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; досудову доповідь Глухівського центру з питань пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства; думку потерпілої ОСОБА_6 , яка не наполягає на суворому покаранні, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
При розгляді заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків в сумі 511,10 гривень та моральної шкоди на суму 10000 грн., суд виходить із наступних обставин.
Згідно наданих копій платіжних документів, підтверджені витрати потерпілої ОСОБА_6 на придбання лікарських засобів становлять 511,10 грн., зазначені чеки свідчать про їх пов`язаність із проведенням лікування спричинених ушкоджень її здоров`ю. Враховуючи наведені обставини, позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування спричинених матеріальних збитків підлягають повному задоволенню.
В частині позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди, цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Відповідно до вимог п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оскільки діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 спричинені моральні страждання, які виразились у фізичному болю та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я та порушенням нормального способу життя, тому суд приходить до висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню моральна шкода, розмір якої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінюється судом на суму 5000 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази та витрати на проведення судових експертиз по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 (номер облікової справи платника податків НОМЕР_1 ) на відшкодування матеріальних збитків завданих злочином 511 грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 (номер облікової справи платника податків НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1