Справа № 158/1330/19 Провадження №11-кп/802/68/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000149 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий 22.05.2018 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України надано іспитовий строк 3 роки, засуджений:
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.05.2018 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 08.05.2019 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 21 березня 2019 року близько 11 години, діючи умисно, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з піддону, який знаходився на вулиці поряд з приміщенням магазину мішок із селітрою вагою 25 кілограм, вартість якого 282 грн. 50 коп., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
В своїй апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалений з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить вирок скасувати, визнати невинуватим ОСОБА_7 по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і виправдати за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора та потерпілу, які проти задоволення апеляційної скарги заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно з вимогами статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд, в порушення вимог ст. 94 КПК України, оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, обмежившись загальним формулюванням понять та переліком досліджених доказів, показань свідків, не надав їм належної обґрунтованої оцінки, не усунув суперечності між матеріалами провадження та показаннями обвинуваченого, свідків, не з`ясував в повній мірі всіх обставин вчинення злочину.
За змістом ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
За своєю суттю та змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення кримінальними процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Слід зазначити, що важливим при кваліфікації злочинів проти власності є встановлення ознак предмету викрадення, що має певну вартість. Саме вартість чужого майна на момент викрадення є тим критерієм, за яким відрізняється адміністративне правопорушення (ст. 51 КпАП України) «Дрібне викрадення чужого майна») від кримінально-караного викрадення.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 КпАП України викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (у 2019 році 192,1 грн).
Таким чином, у цьому кримінальному провадженні важливою обставиною, яка відповідно до вимог ст. 91 КПК підлягала встановленню і доведенню, є вартість майна, викрадення якого інкримінується ОСОБА_7 .
Згідно вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року, суд першої інстанції визнав установленим, що ОСОБА_7 21 березня 2019 року близько 11 години, діючи умисно, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з піддону, який знаходився на вулиці поряд з приміщенням магазину мішок із селітрою вагою 25 кілограм, вартість якого 282 грн. 50 коп., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
Разом з тим обвинувачений як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції стверджував, що справді вчинив крадіжку селітри, яка була у мішку, однак заперечував, що її вага була 25 кг., оскільки на його думку в мішку було близько 8-15 кг. Також зазначив, що заніс селітру під міст, про що повідомляв працівників поліції.
Суд першої інстанції зазначені показання обвинуваченого належним чином не дослідив, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував чи не підтвердив їх у відповідному об`ємі, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості, при тому, що дані фактичні обставини підлягають ретельній перевірці з метою проведення повного та неупередженого судового розгляду.
Так органом досудового розслідування не встановлено точної ваги викраденої селітри, в матеріалах провадження такі відомості відсутні, як і відсутні відомості щодо видової приналежності зазначеної селітри, у зв`язку з чим в суду відсутня можливість встановити дійсну вартість викраденого майна.
Разом з тим достовірне встановлення в цьому кримінальному провадженні вартості викраденого майна матиме важливе значення для висновку про наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в діях ОСОБА_7 , що свідчить про неповноту судового розгляду.
Крім того в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 вкзала, що момент крадіжки бачили інші особи, які намагалися разом з її дочкою припинити протиправні дії обвинуваченого.
Однак вказані відомості в суді першої інстанції належним чином не перевірені на предмет належності та допустимості, при тому, що дані фактичні обставини підлягають ретельній перевірці, оскільки вони мають значення для кваліфікації діянь обвинуваченого за кримінальним законом.
За наведених обставин, висновок суду про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Наведені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок та такими, які згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409, ст.415 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Оскільки вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, то всі доводи апеляційної скарги, враховуючи вимоги частини другої і третьої ст. 415 КПК України підлягають перевірці при новому розгляді.
Під час нового судового розгляду кримінального провадження необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, і, в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
Таким чином апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: