Справа № 159/2012/20
Провадження № 1-кп/159/269/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 301 100 006 39 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівного, мешканця АДРЕСА_1 , фактичного мешканця АДРЕСА_2 , гр. України, з освітою середньою спеціальною, не працюючого, розлученого, має на утриманні 1 н/л дитину, відповідно до ст. 89 КК України - не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 о 13 год. 01.04.20 р., перебуваючи на подвір`ї, що за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, демонтувавши, таємно викрав паркан металевий, що складався з трьох металевих п - подібних стовпців та сітки металевої загальною вартістю 659 грн, 20 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 , 41 р. н., майнової шкоди на вказану вище суму.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, суду показав, що, дійсно, він зайшов додому по місцю свого проживання, де проживають його дідусь та бабуся, а власником будинку та прибудинкової території зазначений його дідусь. Він запитав у бабусі, чи можна взяти паркан, що виконував на той час роль паркана, хоча був похилений. Бабуся дозволила. Він викопав паркан. Але він неправильно зрозумів, не порозумівся із нею та взяв і здав на металобрухт інший паркан, який, вважав, є непотрібним. У подальшому бабуся сказала, що він не той паркан взяв і розсердилась. Тому дідусь подав заяву на нього у поліцію. Забрати цей паркан назад, щоб відновити вже через 2 3 дні виявилось пізно. Збитки він потерпілому відшкодував. На даний час він негативно ставиться до вчиненого ним. З потерпілим у нього в даний час стосунки налагоджені. У подальшому обвинувачений пояснив, що умисел на викрадення паркана виник ц нього того ж дня вранці. Щоб отримати гроші, він викрав паркана і здав на металобрухт. Він не пояснював бабусі, який саме паркан хоче взяти. Чи хтось розумів, що він викрадає паркан, чи бачив це, він вважає, що ніхто не розумів, що він саме викрадає цей паркан. Паркан він здав, щоб мати гроші. На даний час він збитків, завданих злочином, не відшкодував у зв`язку з відсутністю коштів на ці цілі. У вчиненому щиро розкаюється.

Прокурор заявила про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений не заперечив.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно, хоча і не відразу, розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначеного злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину щодо особи, з якою винуватий перебуває у сімейних відносинах.

Судом також враховується те, що обвинувачений негативно характеризується по місцю проживання, не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку та має на утриманні неповнолітню дитину; раніше він притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних середньої тяжкості злочинів проти власності, хоча відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим, тому суд вважає, що належних висновків із попередніх судимостей він не зробив; стан його здоров`я. Суд також враховує, що потерпілий не заявив про свою позицію у справі, поклавшись, як вважає суд, таким чином, на розсуд суду у вирішенні справи.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і застосування іншого, більш м`якого чи більш суворо виду покарання суд вважає недоцільним з огляду на те, що обвинувачений не працює та не має доходу. Є підстави для обрання наближеного до нижчої межі такого виду покарання як арешт, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, ніж запропонована прокурором.

Процесуальні витрати у справі слід у повному обсязі покласти на обвинуваченого.

Речових доказів у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Стягнути із ОСОБА_3 на доход держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн, 80 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи (висновок № 269 від 17.04.20 р.)

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий:ОСОБА_1