Справа № 492/1440/19
№ провадження 1-кп/495/479/2019
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
"18" грудня 2019 р. м. Білгород Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:
головуючого одноособово судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000137 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 121 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 121 ч.2 КК України.
До суду від прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком до двох місяців, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років. Крім того, є наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів суду, так як ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків на території Арцизького району та може покинути його межі у зв`язку із вчиненням злочину, також відносно ОСОБА_5 на час проведення досудового розслідування в Арцизькому районному суді Одеської області перебував на розгляді обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження від 23.01.2018 року у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що останній може продовжити злочинну діяльність.
У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не погодились із клопотанням прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа, враховуючи його стан здоров`я, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, свідки, не досліджено письмові докази, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 15 лютого 2020 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: