Справа № 375/2196/19
Провадження № 1-кп/375/148/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальне провадження № 0000114, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 05.11.2019, за обвинувальним актом та з угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Любаша Костопільського району Рівненської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, який проходить військову службу за контрактом на посаді електрика акамуляторника 3-го ремонтного відділення 1-го ремонтного взводу ремонтної роти ремонтного батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у військовому званні - солдат, неодруженого, немаючого утриманців, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , картка платника податків № НОМЕР_2 , раніше не судимого

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

УСТАНОВИВ:

22.11.2018 ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлений для проходження військової служби до Збройних сил України.

В подальшому, а саме 03.06.2019, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 116 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду електрика - акамуляторника 3-го ремонтного відділення 1-го ремонтного взводу ремонтної роти ремонтного батальйону.

02.10.2019 відповідно до наказу №205 командира військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_5 надано чергову відпустку за 2019 по 17.10.2019.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 9, 11, 16, 120 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня солдат ОСОБА_5 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , о 8 годині 00 хвилин ранку кожного робочого дня.

Разом з цим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно, а саме 18.10.2019 о 8 годині 00 хвилин, без поважних причин з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 яка дислокується в АДРЕСА_1 , що відбулося в умовах особливого періоду, та прибув добровільно до вказаної військової частини лише 30.10.2019 та продовжив проходження військової служби.

До початку підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, а саме 11.12.2019, прокурор військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковник юстиції ОСОБА_3 з одного боку та обвинувачений ОСОБА_5 у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 з іншої сторони, уклали на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення угоди та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України.
Також сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 із застосуванням вимог ст. 69 КК України покарання більш м"якого ніж передбачено вимогами ч. 4 ст. 407 КК України - у виді штрафу у розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят ) гривень. У зв`язку із цим ОСОБА_5 , керуючись положеннями ст. 26 КВК України, зобов`язується сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити Рокитнянський районний суд Київської області та військову прокуратуру Білоцерківського гарнізону шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненому злочині і зобов"язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник також підтримав угоду та просив її затвердити.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у підозрюваного повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання підозрюваним узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною у ч. 2 ст. 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби).
Суд, вважає за можливе з урахуванням особи обвинуваченого та наявності кількох обставин, що пом"якшують його покарання за скоєне, а саме його молодий вік, щире каяття та сприяння досудовому розслідуванню, призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами угоди інше більш м"яке покарання, ніж передбачене ч. 4 ст. 407 ККУкраїни, а саме у виді штрафу у розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят ) гривень.
На переконнаня суду таке узгоджене сторонами покарання буде наобхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та упередження вчиненню ним інших злочинів, не спричинить порушення його прав.
Підстави вважати, що обвинувачений не зможе виконати умови угоди в частині відбування такого призначеного судом покарання відсутні.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов у провадженні не заявлений, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000114, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 05.11.2019, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України, укладену 11.12.2019 між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 з іншої сторони, у кримінальному провадженні № 0000114.

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят ) гривень

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «____»_______________________ 20___