УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2020 року ОСОБА_5 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000007 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Свої вимоги обґрунтувавши тим, що 07.02.2020року вона звернулась до слідчого ОСОБА_6 із заявою про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню № 0000007 від 30.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України та про її допит у зазначеному статусі.
10.02.2020 року старший слідчий СВ Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 винесла постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000007 від 30.01.2020 року, зазначивши, що злочин передбачений ч.2 ст. 384 КК України вважається закінченим з моменту вчинення зазначених дій та відноситься до кримінальних правопорушень вчинених у сфері проти правосуддя. Крім того при визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілою необхідно виходити з того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі.
Однак заявник зазначає, що постанова слідчого ОСОБА_6 не містить підстав вважати, що заява ОСОБА_5 подана особою, якій не завдано шкоди, у зв`язку з чим просить суд, скасувати постанову старшого слідчого Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 від 10.02.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000007 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.
Від заявника ОСОБА_5 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та за участі її представника. (а.с. 10).
Представник скаржника ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу ОСОБА_5 , наполягав на її задоволенні, посилаючись на доводи викладені у скарзі.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_5 , посилаючись на те, що злочин передбачений ч.2 ст. 384 КК України відноситься до кримінальних правопорушень вчинених у сфері проти правосуддя, у зв`язку з чим визнати потерпілою ОСОБА_5 не вбачається можливим.
Слідчий суддя, заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали додані до скарги матеріали та матеріали кримінального провадження №0000007 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, прийшов до наступного.
В провадженні Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження №0000007 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

07 лютого 2020 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого СВ ГУНП в Донецькій області із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000007 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. (а.к.п. 10)

10 лютого 2020 року слідчим Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_6 було винесено постанову про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0000007 від 30 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. (а.к.п. 13-15).
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення слідчого, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, доступ до правосуддя тощо.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Дослідивши постанову слідчого від 10.02.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою, на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 не було завдано шкоди.

Згідно норм ст. 110 КПК України - постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя зазначає, що в постанові про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання її потерпілою, слідчим фактично зазначено, що виходячи із змісту частини 2 ст. 384 КК України, злочин відноситься до кримінальних правопорушень вчинених у сфері проти правосуддя, будь-які відомості викладені в кримінальному провадженні, що давали би підставу вважати, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 заподіяно моральної або матеріальної шкоди не встановлено.

В свою чергу, слідчий суддя вважає, що дійсно норми кримінально-процесуального закону передбачають випадки, коли заявник по кримінальному провадженню не набуває статусу потерпілого. Одним із таких випадків, є неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. В той же час, додатковим безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, є суспільні відносини у сфері охорони свободи, честі та гідності особи й інших прав чи законних інтересів людини, авторитет судових і правоохоронних органів. Таким чином, завідомо неправдивими показаннями певної особи, ОСОБА_5 як потерпілій особі, безпосередньо могла бути спричинена моральна шкода, у зв`язку із порушенням її права на честь, гідність і ділову репутацію або матеріальна шкода. Слідчий має процесуальну можливість перевірити факт завдання злочином, передбаченим ч. 2 ст. 384 КК України, шкоди ОСОБА_5 як шляхом проведення допиту, так шляхом можливого призначення та проведення судово-психологічної експертизи, тощо. У випадку, якщо факт завдання моральної чи матеріальної шкоди не підтвердиться, тоді слідчий зобов`язаний прийняти мотивовану постанову про відмову у визнанні особи потерпілим.

У зв`язку з чим слідчий суддя вважає постанову слідчого від 10.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_5 передчасною та не достатньо вмотивованою, оскільки вона не містить конкретних фактичних обставин із посиланням на докази, які дають підстави дійти висновку, що ОСОБА_5 не завдано кримінальним правопорушенням матеріальної або моральної шкоди.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілою, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

За таких обставин постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 307, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 від 10.02.2020 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000007 від 30.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України - скасувати.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1