Справа № 194/238/19
Номер провадження 1-кс/194/392/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2019 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000007 від 03.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна, а саме: 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, і якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, а також незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, наркотичних засобів, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, і якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах та особливо небезпечні наркотичні засоби.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2019 року за №0000003 та об`єднані в одне провадження за вказаним номером.

25.06.2019 за вищевказаними фактами ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч.2 ст.307

КК України карається позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 1/3 частина кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , на праві приватної спільної часткової власності.

Таким чином, встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_7 у приватні спільній частковій власності перебуває 1/3 частина квартира, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке є обов`язковим, а не альтернативним, в зв`язку з чим відповідно до чинного законодавства вищевказана 1/3 частина квартири, яка перебуває на праві приватної спільної часткової власності у підозрюваного ОСОБА_6 , підлягає арешту, з метою конфіскації майна як виду покарання.

В судове засідання підозрюваний не з`явився, просив проводити розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, вислухавши в судовому засіданні прокурора, який просив накласти арешт шляхом заборони відчуження на майно, яке належить підозрюваному, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

В частині ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, дане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2019 року за №0000007, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

25.06.2019 року за вищевказаними фактами ОСОБА_6 повідомлено про підозру за

ч.2 ст.307 КК України.

25.06.2019 року у відношенні ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек за ОСОБА_6 зареєстроване нерухоме майно, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належить підозрюваному на праві приватної спільної часткової власності.

Враховуючи наведене вище, на підставі отриманих у ході досудового розслідування доказів, на даний час ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, з метою конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність вжиття заходів щодо позбавлення підозрюваного ОСОБА_6 права на відчуження його частини нерухомого майна. У зв`язку з чим клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної спільної часткової власності, а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , з метою конфіскації майна як виду покарання у кримінальному провадженні № 0000007 від 03.01.2019 року.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали, у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення слідчим суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в п`ятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1