ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1453/19 Справа № 183/4239/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
-03.05.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України повернуто прокурору Новомосковської місцевої прокуратури у Дніпропетровській області як такий, що не відповідає вимогам КПК.
Рішення суду обґрунтовано тим, що аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є суттєвим недоліком, який порушує право особи на захист та перешкоджає суду призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Крім того, злочин, передбачений ст. 185 КК України, є злочином з матеріальним складом. Тому, крім діяння - таємного викрадення, обов`язковими його ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю. Таким чином, зазначення в обвинувальному акті вартості викраденого майна при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення є обов`язковим.
Разом з тим викладене в обвинувальному акті обвинувачення відносно ОСОБА_7 містить розбіжності з викладеними в тому ж обвинувальному акті фактичними обставинами справи. З вказаного формулювання обвинувачення не зрозуміло, хто у даному епізоді злочину є потерпілим супермаркет «Варус-27», ТОВ «РУШ» чи ТОВ «Омега». Крім того, як зазначається в обвинувальному акті, ОСОБА_7 таємно викрав із супермаркету «Варус-27» (ТОВ «РУШ») коньяк «Старий Кахеті, 7 років», об`ємом 0,5 л, вартістю 302 грн. 18 коп., спричинивши ТОВ «Омега» матеріальний збиток на вказану суму. В той час, як в анкетних відомостях потерпілого ТОВ «Омега» зазначено, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому відсутній. Також, вищевказані розбіжності стосуються й того, як ОСОБА_7 при вчиненні замаху на крадіжку фактично завдав потерпілому матеріальний збиток на суму 302 грн. 18 коп.
З огляду на викладене суд вважає, що допущені порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту унеможливлюють призначення судового розгляду.
При цьому в разі призначення судового розгляду вказане порушення усунути буде неможливо, оскільки зміна обвинувачення прокурором можлива виключно з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, за умови встановлення нових фактичних обставин.
Крім того, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо заяв осіб про залучення їх до провадження як потерпілих та прийняття постанов про визнання цих осіб потерпілими. Також, серед заходів забезпечення кримінального провадження, застосованих під час досудового розслідування, зазначені ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, але відсутні відомості, який саме вид заходу застосований. Дані обставини на переконання суду є порушенням вимог, які висуваються до обвинувального акту.
Також зазначає, що прокурор ОСОБА_8 долучає до матеріалів справи заяву від потерпілого ОСОБА_9 про розгляд кримінального провадження у його відсутність, не обґрунтовуючи, за яким епізодом пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення виступає як потерпілий ОСОБА_9 , оскільки з обвинувального акту не вбачається, що ОСОБА_9 є потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Прокурор Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року та повернути обвинувальний акт до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо можливості призначення судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в ухвалі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 року суд посилається на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 , яке порушує право особи на захист та перешкоджає суду призначити обвинувальний акт до судового розгляду, що є хибним та не відповідає матеріалам кримінального провадження та є порушенням норм кримінального процесуального законодавства.
Вказує, що конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не викликає сумнівів. Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_7 є неконкретним, а тому належить визнати необгрунтованими доводи суду І інстанції в цій частині.
Вважає, що в обвинувальному акті розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначено вірно, оскільки вона відсутня у зв`язку з не доведенням злочину до кінця. Разом з тим, вказана матеріальна шкода зазначена у фактичних обставинах кримінального правопорушення, як умисні дії обвинуваченого на викрадення майна (коньяк «Старий Кахеті, 7 років», об`ємом 0.5 літра вартістю 302 гривні 18 копійок), яке належить «Варус-27» ТОВ «Омега».
Також зазначає, що суд у своїй ухвалі вказує на порушення в реєстрі матеріалів досудового розслідування, які прокурор вважає не об`єктивними та не обґрунтованими, і тому перелічені судом порушення в реєстрі матеріалів досудового розслідування є не вмотивовані й не дають підстав для повернення обвинувального акту.
Звертає увагу прокурор і на те, що підготовче судове засідання у вищевказаному кримінальному провадженні призначене лише на 05 вересня 2018 року (тобто через п`ятдесят днів), більше того наступну дату підготовчого судового засідання суд визначив лише на 28 вересня 2018 року о 10 годині 30 хвилин. У зв`язку з невчасним призначенням підготовчого судового засідання, вказане призвело до переведення обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з Синельніківської виправної колонії №94 (направлений у вересні 2018 року для відбуття покарання за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду від 03 травня 2018 року) до Дніпропетровської установи покарань управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №4 на час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003187.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, даний обвинувальний акт взагаліне містить. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено вартість викраденого майна, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо заяв осіб про залучення їх до провадження як потерпілих та прийняття постанов про визнання цих осіб потерпілими, а серед заходів забезпечення кримінального провадження, застосованих під час досудового розслідування, зазначені ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, але відсутні відомості, який саме вид заходу застосований.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_7 в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
З матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 та ч.3 ст.357 КК України вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не викликає сумнівів. Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_7 є неконкретним, а тому немає підстав визнати необгрунтованими висновки суду першої інстанції, що це вплинуло на право захисту ОСОБА_7 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та перешкоджає суду призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Також суд у своїй ухвалі посилається на розбіжності у фактичних обставинах обвинувального акта щодо зазначення потерпілого, оскільки спочатку органом досудового розслідування зазначено супермаркет «Варус-27» (ТОВ «Омега»), а в подальшому, в тексті обвинувального акту зазначено супермаркет «Варус-27» (ТОВ «РУШ»).
Колегія суддів в даному випадку вважає, що вищевказана описка «Варус-27» (ТОВ «РУШ») не є порушенням ст.291 КПК України, так як помилково зазначена лише один раз при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушенням. Разом з тим, стороною обвинувачення в обвинувальному акті при визначенні потерпілих зазначена вірна назва супермаркету «Варус-27» (ТОВ «Омега»). Крім того, у викладі фактичних обставин справи вказано, що ОСОБА_7 зайшов до приміщення «Варус-27» (ТОВ «Омега»), перебував у вказаному приміщенні, в останнього в даному приміщенні виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та майно, яке викрав ОСОБА_7 належить саме «Варус-27» (ТОВ «Омега»).
Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на крадіжку майна, яке належить «Варус-27» ТОВ «Омега» (ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України), тобто обвинувачений виконав усі дії, безпосередньо спрямовані на вчинення крадіжки майна, однак був помічений та затриманий самим потерпілим, у зв`язку з чим злочин не було доведено до кінця, а тому і відсутній суспільно небезпечний наслідок у вигляді спричинення потерпілому матеріальної шкоди. В ході досудового розслідування будь-якої іншої шкоди, яка була б завдана потерпілому «Варус-27» ТОВ «Омега» та пов`язана з вчиненням крадіжки його майна не встановлено, жодні документи щодо підтвердження переліку майна судом не досліджувалися і стороною обвинувачення не долучалися, у зв`язку з цим посилання суду щодо не зазначення в обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є передчасними та упередженими, оскільки завдана шкода в цьому випадку відсутня у зв`язку з не доведенням злочину до кінця.
Також апеляційним судом встановлено, що дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, а саме незаконне придбання та носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а суд першої інстанції в даному випадку вийшов за межі дослідження обставин, які мають бути вирішені у ході підготовчого засідання, фактично вдався до оцінки обвинувального акта на предмет правильності формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки вказані судом підстави не впливають на розгляд кримінального провадження по суті та наявність або відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів вважає, що висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року про повернення прокурору Новомосковської місцевої прокуратури у Дніпропетровській області обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4