ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 660/29/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1112/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000051 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миролюбівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 23.02.2011 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.122 КК України на 4 місяці арешту,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.115 КК України КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000051 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 25 листопада 2019 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні строку запобіжного заходу. Наголошує, що розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 проведено формально, а обмеження свободи є порушення його конституційних прав.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до приписів ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходив із того, що ризики, які мали місце як при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , так і до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 визначено на стадії досудового розслідування, а питання продовження дії запобіжного заходу не є наслідком скасування попередніх ухвал.

На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам у разі незастосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для відмови в продовженні строку запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.
Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про неодноразовість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не приймаються до уваги та не свідчать про наявність правових підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Такі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і не знайшли підстав для врахування.

Вказівки апелянта про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, є припущеннями та фактично зводяться до незгоди із прийнятим рішенням. Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою за вчинення аналогічного злочину проти здоров`я особи, обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, за найтяжче з який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, не працевлаштований та не одружений, тобто відсутні відомості про наявність у особи міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, що достовірно свідчить про наявність ризиків вчинення особою інших злочинів, негативного впливу на потерпілих з підстав загрози покарання у виді позбавлення волі в разі визнання його винуватим, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу або відмови в його застосуванні.

Також колегія судді враховує суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та стійкість його злочинних намірів, що вказує на його негативну репутацію.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, що відповідно до приписів ст. 183 КПК України, надавало суду першої інстанції право не застосовувати альтернативний запобіжний захід у виді застави, а тому доводи адвоката в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу, є непереконливими. Доводи апелянта не спростовують встановлене та зведені до незгоди з прийнятим рішенням про продовження строку дії запобіжного заходу.

Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого ОСОБА_7 не надано.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2