У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката - ОСОБА_3 , детектива - ОСОБА_4 та ОСОБА_5
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 ,який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року в рамках кримінального провадження №0000243 від 22.06.2015 року на грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих, виявлених та вилучених 19 серпня 2016 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які є особистою власністю громадянина ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог, заявник вказує, що на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2016 року у межах кримінального провадження №0000243 від 22.06.2015 року, 19 серпня 2016 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якому розташовується ТОВ «Агропромислове підприємство «Львівське» в кабінеті директора Товариства ОСОБА_6 , в ході якого з сейфу було вилучено грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих, які є особистою власністю громадянина ОСОБА_6 .

Також, заявник у клопотанні вказує, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_6 .

Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000243, вищевказані кошти не мають і не можуть мати значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, належать заявнику на праві приватної власності і стосовно них не може бути застосована спеціальна конфіскація, вони не можуть бути використані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заявник вважає, що арешт на майно ОСОБА_6 накладено необґрунтовано, з порушенням вимог чинного КПК України, та є таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні адвокат клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні детектив заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту та просив відмовити в задоволенні останнього, як необґрунтоване.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000243 від 22.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 209, ч.2 ст. 364, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.

Також, встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року накладено арешт, зокрема, на грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих, виявлені та вилучені 19.08.2016 в ході проведення обшуку нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді арешт на майно було накладено з огляду на те, що воно відповідає усім критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, для речових доказів, а також з метою запобігання відчуження вказаного майна.
При цьому, було встановлено належні правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, арешт був накладений обґрунтовано, а також, що таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, на даній стадії кримінального провадження, є обґрунтованим та пропорційним меті кримінального провадження.
Разом з тим, представником власника майна не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження зазначеного переконливих доказів.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що викладені в клопотанні доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою для скасування накладеного арешту майна відповідно до вимог ст.174 КПК України, тому слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 ,який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1