Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 листопада 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000023 від 14 січня 2017 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2019 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.4 ст. 296 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.4 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. У строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано тримання під вартою.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю (1) один рік 6 (шість місяців) з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили застосовано особисте зобов`язання та покладено на нього обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1100 грн. 50 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.

За вироком суду 13 січня 2017 року, приблизно о 16 год. ОСОБА_7 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 прибули до магазину «Парус», який знаходиться в с. Старе Село по вул. Б.Хмельницького Рокитнівського району Рівненської області, де з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушили громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю та із застосуванням заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень предметів, застосовуючи фізичне насильство та використовуючи газовий балончик, інші невстановлені пристрої (пістолет) пристосований для відстрілу гумових куль, дерев`яні палиці, спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , жителям цього ж населеного пункту. При цьому, ОСОБА_8 , використовуючи газовий балончик «Терен-4м» розпилив в обличчя ОСОБА_13 газоподібну речовину у вигляді препарату дратівливої та сльозогінної дії, а ОСОБА_7 наніс один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_13 , від чого останній впав. Після цього, ОСОБА_7 дістав з кишені куртки предмет схожий на пристрій (пістолет) пристосований для відстрілу гумових куль та здійснив один постріл в сторону ОСОБА_13 . Відразу після цього, ОСОБА_8 , застосовуючи пристрій (пістолет) пристосований для відстрілу гумових куль, здійснив не менше двох пострілів по ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ,
В подальшому потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 сіли в автомобіль марки «Хонда Акорд» і намагалися втекти з місця події, однак ОСОБА_7 відкрив передні двері даного автомобіля та наніс кілька ударів у різні частини тіла ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 дерев`яною палицею також наніс кілька ударів по тілу ОСОБА_13 .
В результаті ОСОБА_13 та ОСОБА_15 заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 покликається на необґрунтованість вироку суду та на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Неповноту судового розгляду та необґрунтованість судового рішення мотивує тим, що, на думку, захисника, як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду не встановлено достовірно хто саме спричинив тілесні ушкодження потерпілим, оскільки під час допитів як самих потерпілих, так і свідків покази суто відрізнялися одні від одних. Достовірно не встановлено, у кого саме в руках був пістолет та хто здійснював постріли, якими ймовірно були нанесені ушкодження потерпілим.

Вказує, що в оскаржуваному вироку не згадується про судово-медичну експертизу обвинуваченого ОСОБА_8 щодо наявності в останнього легких тілесних ушкоджень, отримання яких від потерпілих саме в момент події злочину не виключається, як і відсутні обґрунтування щодо відхилення такого доказу.

Зазначає, що гільзи, вилучені під час огляду біля магазину «Парус» 14 січня 2017 року не можна вважати належним речовим доказом. Таким чином вбачається невідповідність показів потерпілого з висновками експертиз.

Недотримання процесуальних вимог тягне за собою визнання протоколів огляду неналежними та недопустимими доказами, зокрема через відсутність повних відомостей начальника Рокитнівського відділу поліції та начальника сектору превенції.

Вказує, що в судовому засіданні було спростовано факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілим дерев`яними палицями.

Висновки експерта № 16 від 19 січня 2017 року, №17 від 19 січня 2017 року, на думку захисника, жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_8 , а підтверджують лише наявність відповідних тілесних ушкоджень у потерпілих.

Зазначає, що не відповідає дійсності те, що протоколи слідчих експериментів від 08 лютого 2017 року з обома потерпілими повністю узгоджуються з їх показами, які дані ними в ході судового розгляду. Під час слідчого експерименту ОСОБА_15 вказував, що стріляв ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , в своїх же показах в судовому засіданні він вказував, що стріляв ОСОБА_8 . Допитані поняті в якості свідків нічого не змогли пояснити. Така сама ситуації відбулась під час дослідження в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 та допиті в якості свідків понятих, що брали участь у такому експерименті.

Вважає, що склад злочину за ч.4 ст. 296 КК України в діях ОСОБА_8 відсутній. Погоджується, що дії ОСОБА_8 є протиправними і підпадають під кваліфікацію за ч.2 ст. 125 КК України.

Просить змінити вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України. Призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 покликається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вважає, що в ході судового розгляду кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст. 296 КК України не знайшла свого підтвердження.

Зазначає, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що з потерпілими він знайомий з дитинства, завжди підтримував з ними нормальні дружні відносини. Будь-якого умислу на порушення громадського порядку чи явної неповаги до суспільства в діях ОСОБА_17 не було, все сталося спонтанно і тривало не більше 2-3 хв., що також підтвердили в судовому засіданні свідки. Зауважує, що самі потерпілі спровокували цей конфлікт, викликавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на розмову до магазину для з`ясування обставин. Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_7 заздалегідь заготовив предмети для нанесення тілесних ушкоджень та в подальшому їх використовував при нанесенні потерпілим тілесних ушкоджень, до суду не надано, в судовому засіданні також не встановлено. Не здобуто також доказів щодо попередньої домовленості між обома обвинуваченими про використання таких предметів під час конфлікту з даними особами. Всі показання потерпілих та свідків щодо використання ОСОБА_7 пістолету чи «бітей» відрізняються між собою.

Вказує, що ОСОБА_17 пояснив суду, що будь-якої зброї чи інших предметів під час бійки він не використовував; результати судово-медичної експертизи не засвідчили факту отримання потерпілими тілесних ушкоджень від побиття «бітами».

Звертає увагу на те, що працівниками поліції у обвинувачених ніяка зброя не вилучалася. Пістолет марки «EKOL ALP» був виданий працівникам поліції потерпілим ОСОБА_13 . Досліджені три гільзи відстріляні не з пістолета моделі «EKOL ALP» б/н калібру 9мм Р.А.К., наданого на експертизу. Тобто, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, чітко не встановлено, хто стріляв, з якої зброї, і де та зброя та кулі від неї.

Вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 125 КК України з призначенням покарання необхідного і достатнього у виді штрафу.

Просить вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_7 змінити, визнавши його винуватим за ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у межах санкції вказаної статті у виді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги, потерпілих, представника потерпілих, прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Свій висновок про наявність в діях ОСОБА_7 і ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, як грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням предметів спеціально пристосованих і заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, мотивував тим, що в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що події даного кримінального правопорушення відбувались в громадському місці, в ході вчинення якого потерпілим обвинуваченими завдано тілесних ушкоджень із застосуванням пристроїв (пістолетів), які пристосовані для відстрілу гумових куль та дерев`яних палиць.

Поряд з цим, як вбачається з вироку суду першої інстанції, судом встановлено, що події 13 січня 2017 року, передувала телефонна розмова між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_8 , яка виникла через пошкодження грального автомату, і, саме внаслідок таких обставин обвинувачені прибули на місце події і там вчинили протиправні дії.

На думку колегії суддів, кваліфікація дій обвинувачених як хуліганства не ґрунтується на правильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність.

Основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок (правоохоронювані цінності) з мотивів явної неповаги до суспільства (домінування у свідомості винного внутрішнього негативізму і ворожого ставлення до суспільства, бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки) та супроводжуються особливою зухвалістю (зокрема, нахабне поводження, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, тимчасове порушення нормальної діяльності установи) чи винятковим цинізмом (дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі).

Аналіз правових норм та судової практики у справах про хуліганство, зокрема, і постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к; провадження № 13-28кс19), свідчить, що для юридичної оцінки діяння за ст.296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганство.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Відповідно до фактичних обставин даного кримінального провадження, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема, показань обвинувачених, потерпілих, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були знайомі з потерпілими ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , причиною їх зустрічі 13 січня 2017 року у встановленому судом першої інстанції місці і в зазначений у вироку час, послугував телефонний дзвінок ОСОБА_13 до ОСОБА_8 з приводу з`ясування питання щодо пошкодження грального автомату, начебто обвинуваченим ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що при обставинах, які мали місце 13 січня 2017 року, приблизно о 16 год., біля магазину «Парус» в с. Старе Село, по вул. Б.Хмельницького, Рокитнівського району Рівненської області, а саме, після того як в магазині продавець на ім`я ОСОБА_18 сказала потерпілому ОСОБА_13 , що ОСОБА_8 кинув петарду в ігровий автомат, ОСОБА_13 його вдарив, він, втікаючи, розпилив газовий балончик. Не заперечив, що в ході бійки, яка виникла після цього і за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , і потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , стріляв з пістолета, пристосованого для відстрілу гумових куль, здійснивши декілька пострілів в сторону потерпілих з метою захисту, оскільки його били. Зазначив, що конфлікт розпочався в магазині, бійка біля магазину тривала декілька хвилин, магазин роботу не переривав. Пояснив, що газовий балончик та пістолет, носив з собою з метою самозахисту.

Обвинувачений ОСОБА_7 з приводу подій 13 січня 2017 року, пояснив, що в ході бійки, яка виникла з потерпілими за участю і обвинуваченого ОСОБА_8 , наніс декілька ударів потерпілим кулаками рук. Вказав, що ОСОБА_8 після розмови в магазині з ОСОБА_13 , приблизно через 30 секунд, вибіг, тримаючись за щоку. Він, намаючись допомогти товаришу, підбіг до ОСОБА_13 , який вийшов за ОСОБА_8 , але сутичка виникла між ним та потерпілим ОСОБА_15 , який першим наніс йому удар. Коли лежав на землі в ході бійки, чув постріли, зрозумів, що влучили в ОСОБА_13 . Зазначив, що не знає де взявся газовий балончик, бити не брав і не бачив. Все відбувалось спонтанно і бійка тривала декілька хвилин.

При апеляційному розгляді обвинувачені наголосили, що ніколи не порушували громадський порядок, подібних випадків, як 13 січня 2017 року, з їх участю не було, що не заперечили і потерпілі.

Потерпілий ОСОБА_13 з приводу подій, які мали місце 13 січня 2017 року ствердив, що телефонував до ОСОБА_8 , оскільки пошкодили його ігровий автомат і хотів з ним це з`ясувати в присутності продавця, яка вказувала, що це ОСОБА_8 кинув в автомат петарду. Зазначив, що ОСОБА_8 першим наніс удар і розпилив газовий балончик. Стріляв в нього ОСОБА_19 , брат обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_15 щодо подій 13 січня 2017 року вказав, що в ході зазначених подій ОСОБА_8 вистрілив йому в ногу. Коли вони з ОСОБА_13 сіли в автомобіль і намагалися втекти, обвинувачені били битами.

Встановлено, що потерпілі цивільний позов не заявляли, вимоги про відшкодування шкоди не висловлювали.

Наведені у вироку суду першої інстанції показання допитаних свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 свідчать про наявність конфлікту (як зазначено: «суперечка», «сварка», «просто кричали») 13 січня 2017 року біля магазину «Парус» між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_24 , як зазначено у вироку суду першої інстанції, показав, що ОСОБА_13 вийшовши з ОСОБА_8 з магазину, замахнувся рукою на ОСОБА_8 , який відхилився та відразу розпилив газовий балончик в обличчя ОСОБА_13 . Як вбачається з вироку суду першої інстанції свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_24 вказували на здійснення пострілу ОСОБА_8 в ногу ОСОБА_15 ; свідок ОСОБА_20 зазначила, що бачила як обвинувачені стріляли, перший постріл зробив ОСОБА_26 , після його пострілу ОСОБА_13 схопився за ногу; свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_25 вказували на збивання з ніг ОСОБА_7 . ОСОБА_13 ; свідок ОСОБА_25 завдання обвинуваченими ударів по руках потерпілим; свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вказують, що ОСОБА_13 , сідаючи в машину при обставинах 13 січня 2017 року погрожував, що ще повернеться.

З зазначених у вироку суду показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що сутичка відбулась досить раптово та швидко, тривала 2-3 хвилини.

За наведеного, та з врахуванням досліджених судом першої інстанції письмових доказів по кримінальному провадженню, на думку колегії суддів, обстановка і обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , свідчать про те, що вона була зумовлена неприязню обвинуваченого ОСОБА_8 до потерпілого ОСОБА_13 , яка виникла раптово через конфлікт між ними у зв`язку з пошкодженням ігрового автомата потерпілого ОСОБА_13 та звинувачення останнім обвинуваченого ОСОБА_8 у його пошкодженні, що переріс у бійку з участю і обвинуваченого ОСОБА_7 та нанесенні, згідно висновків судово-медичних експертиз № № 16 і 17 від 19 січня 2017 року легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я потерпілим ОСОБА_15 , який був разом з ОСОБА_13 при встановлених судом обставинах 13 січня 2017 року і, відповідно, ОСОБА_13 . Такі протиправні дії обвинувачених спрямовувались на конкретну особу, тобто вони охоплювали конкретне заподіяння шкоди персоніфікованій особі, що не вказує на бажання обвинувачених протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях обвинувачених мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в діях обвинувачених наявні об`єктивні і суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ? за ч.2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, колегія суддів, беручи до уваги положення ст. 50 КК України та вимоги ст. 65 КК України, враховує, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів невеликої тяжкості, однак спосіб та обстановка його вчинення істотно підвищує суспільну небезпечність протиправних дій, дані про особу винних: ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується негативно, проживає в багатодітній сім`ї, ОСОБА_8 за місцем навчання характеризується як учень, який має знання початкового рівня, загальний розвиток задовільний, мало уваги приділяє навчанню, захоплюється фізичною культурою, бере участь у змаганнях, за характером спокійний, врівноважений, стриманий, знаходить спільну мову з однокласниками, має багато друзів серед однолітків, на зауваження вчителів реагує адекватно, проживає в багатодітній сім`ї, відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 від 19 січня 2017 року зроблено висновок щодо необхідності батькам більше уваги приділяти навчанню та вихованню неповнолітнього сина, а також обмежити його перебування на вулиці після 22-ї години, раніше обвинувачені не судимі, проте ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні іншого умисного злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, обтяжуючих покарання ОСОБА_8 обставин судом не встановлено.
На думку колегії суддів, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів вважає за необхідне з кількох альтернативних покарань, передбачених ч.2 ст. 125 КК України обрати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту на максимальний строк, обвинуваченому ОСОБА_8 у виді громадських робіт на максимальний строк, з врахуванням ст. 100 КК України.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до протоколу затримання особи від 20 січня 2017 року ОСОБА_7 затримано 20 січня 2017 року, об 11 год. 55 хв. Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2017 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стоком на 60 днів, до 11 год. 55 хв. 21 березня 2017 року, яка ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року залишена без змін. Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року змінено ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби з покладенням відповідних обов`язків, звільнивши його негайно з під варти. Оскаржуваним вироком суду першої інстанції від 05 квітня 2019 року ухвалено обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
За наведеного, колегія суддів, на виконання вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, з врахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, провадження № 13-31 кс 18 вважає, що ОСОБА_7 підлягає зарахуванню у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року та з 05 квітня 2019 року по 19 листопада 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні арешту (позбавлення волі), виходячи з п.1 ч.1 ст. 72 КК України та загальних положень ст.ст. 60, 63 КК України.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.408 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосування закону, який не підлягає застосуванню (п.2 ч.1 ст. 413 КПК України).
Виходячи з наведеного вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність під час кваліфікації судом дій обвинувачених за ч.4 ст. 296 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.4 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року та з 05 квітня 2019 року по 19 листопада 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні арешту (позбавлення волі).
Вважати ОСОБА_7 таким, що повністю відбув призначене покарання.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.4 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання, з застосуванням ст. 100 КК України, у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

У решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3