УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, заявленого у кримінальному провадженні № 192/1962/17 (пр. № 1-кп/201/224/2019), відомості про яке 15 липня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта від 10 листопада 2017 року, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у тому, що останній 12 липня 2016 року приблизно о 10.30 годині, знаходячись на території подвір`я свого будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків зі своїм сусідом ОСОБА_6 , під час сварки з останнім з приводу поділу межі між їх подвір`ями, реалізуючи свій умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля ОСОБА_6 , схопив останнього лівою рукою за шию, а правою за ліве плече, потягнувши ОСОБА_6 донизу, перекинувши останнього через свою ліву ногу, внаслідок чого, повалив ОСОБА_6 на тверду забетоновану частину вказаного подвір`я, при падінні на яке, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день); двох синців в нижній третині правого плеча та в середній третині правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному завданні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що з моменту інкримінованого останньому кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, пройшло більше трьох років, а отже, кримінальне провадження підлягає закриттю з цих підстав. Захисник адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав клопотання та просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із збігом строків давності.

Потерпілий у судовому засіданні заперечував щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне у відповідності до вимог процесуального закону звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.

Розглядаючи питання про закриття кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки, а саме: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеженні волі або позбавлення волі.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі, при цьому, з дня його вчинення, що мало місце 12 липня 2016 року, минуло понад три роки.

Крім того, під час судового розгляду кримінального провадження, судом були досліджені всі докази, надані учасниками кримінального провадження, зокрема, допитано потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , досліджені всі письмові докази, зібрані під час досудового розслідування цього кримінального провадження, на підставі яких, суд дійшов до висновку про те, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 дійсно мало місце і воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в той же час, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї вини не визнав, однак наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, без ухвалення вироку суду, що відповідно до ст. 49 КК України є обов`язком суду у разі наявності всіх передбачених законом про кримінальну відповідальність умов, а отже, суд не вирішує питання щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення, оскільки зазначене питання може бути вирішено виключно при ухваленні вироку суду в порядку, передбаченому ст.ст. 368-374 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як випливає з положень ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло понад три роки, останній нового кримінального правопорушення не вчинив, строки давності не зупинялись та не переривались, суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1