Справа № 442/4629/19
Провадження № 1-кп/442/314/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001008 від 10.06.2019 та № 0000219 від 05.05.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.07.2005 Бориславським міським судом за ч.2 ст.186, ч.1 ст.304, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі; 03.08.2010 року Бориславським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі; 24.01.2018 року Трускавецьким міським судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 15.03.2016 по 10.07.2017, звільнений з місць позбавлення волі 28.09.2018,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

встановив:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 04.05.2019, орієнтовно о 21 год. 17 хв, маючи умисел на викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи поблизу банкомату «Приватбанк» розміщеного, в будинку №1 на вул.Міцкевича у м.Бориславі Львівської області, повторно викрав з задньої лівої кишені штанів ОСОБА_5 поміщений в чохол типу книжки вартістю 150 гривень, мобільний телефон марки «Xiomi Redmi A6» вартістю 2000 гривень, з картою пам`яті Micro SD об`ємом 16 Gb, вартістю 100 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2250 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 відкрито викрав чуже майно повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 10.06.2019 о 21 год. 35 хв, перебуваючи на АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, таємно, шляхом проникнення на балкон квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , викрав належне останньому майно велосипед марки «Snow bike» чорного кольору вартістю 2000 гривень. Після цього ОСОБА_3 , розуміючи, що його протиправні дії були виявлені потерпілим, незважаючи на це, продовжив їх з метою заволодіння майном: направився в сторону проїжджої частини дороги на вул.Стрийській в м.Дрогобич Львівської області. Однак, з причин, що не залежали від його волі, злочин до кінця не довів, оскільки був затриманий ОСОБА_7 та іншими мешканцями м.Дрогобича навпроти магазину «Парадіз» на вул. Стрийська 103.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні вину визнав, підтвердив викладене в обвинувальних актах, додатково суду пояснив, що умисел на викрадення велосипеда у нього виник, оскільки в 21 год. вже не курсував громадський транспорт до міста Борислав, тому мав намір на викраденому велосипеді поїхати додому. У вчиненому щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали заяви, в яких зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. З приводу виду та розміру покарання покладаються на думку суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України та ч.2 ст.185 КК України, оскільки він відкрито викрав чуже майно повторно та вчинив закінчений замах на відкине викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та в наркологічному диспансері не знаходиться, по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

З врахуванням наведеного, аналізуючи особу винного як в загально соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд, з урахуванням положень Загальної частини Кримінального кодексу України дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції статей за якими кваліфіковано кримінальні правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 75 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_3 у ході проведення досудового розслідування і судового розгляду обирався запобіжний захід тримання під вартою, підстав для його зміни на даній стадії суд не вбачає.
Цивільного позову в справі не заявлено.
З речовими доказами слід вчинити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ч.2 ст.186 КК Україниі призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання, тобто з 10.06.2019.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2019 року (провадження №1-кс/442/956/2019) скасувати.

Речові докази:

- велосипед марки «Snow Bike» повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- CD диск із відеозаписом з камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки Xiaomi Redmi A6, сім-карту мобільного оператора «Водафон», чохол типу книжка до мобільного телефону, банківську карту банку «Південний», банківську карту «Приватбанк», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в останнього.

Запобіжний захід до вступу вироку законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1