Справа № 461/3376/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2019 Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, українки, учениці першого курсу Львівського професійного училища № 18, неодруженої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Неповнолітня ОСОБА_4 22 лютого 2019 року приблизно о 17 годині 31 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «SinSay» АТ «ЛПП», що знаходиться у Торговому центрі «Forum-Lviv» за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 7б, маючи на умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно намагалась викрасти куртку артикул VB 299, вартістю 832,50 грн. та брелок артикул VG672 вартістю 124,17 грн., однак свій злочинний умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки вона була затриманий працівником магазину.

Як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду ОСОБА_4 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала повністю, дала пояснення, які в повній мірі відповідають встановленим фактичним обставинам скоєного злочину, які нею не заперечуються і не спростовуються. Пояснила, що крадіжку скоїла під впливом своїх старших подруг які схилили її до крадіжки, переконуючи в тому, що їй усе вдасся, так як самі неодноразово вчиняли крадіжки. Шкодує про скоєне, усвідомлює наслідки скоєного, щиро кається.

Захисник обвинуваченої подав письмове клопотання про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді попередження, мотивуючи тим, що неповнолітня ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаялась, шкодує про свій вчинок, вчинений нею злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру буде необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітньої, попередження вчинення нею нових правопорушень.

Враховуючи те, що обвинувачена не заперечує фактичні обставини скоєного злочину та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано, доведена повністю.

Враховуючи вимоги ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України є правильною, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 у скоєному злочині, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи зі змісту ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Суд, згідно з вимогами ст.ст. 485 та ст. 487 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченої, яка має нормальний стан загального розвитку, після вчинення злочину не допускала інших правопорушень, належно себе поводить у побуті, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, злочин вчинила у неповнолітньому віці, виключно позитивно характеризується, як за місцем проживання так, і навчання, заподіяна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого, що підтверджується наданою розпискою (а.с.39).

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх, вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК України.

Окрім цього системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (частини 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК), «звільнення від відбування покарання» (статті 75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу, слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Тобто, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої, її молодий вік, та те, що нею злочин вчинено у неповнолітньому віці, яка щиро розкаялася у вчиненому, раніше не судимої, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, навчається, з місця проживання та навчання характеризується позитивно, тому враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, суд вважає за можливе виправлення неповнолітньої обвинуваченої без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд батьків, оскільки саме такий примусовий захід виховного характеру, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, та буде достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових правопорушень. При цьому суд приймає до уваги запевнення законного представника неповнолітньої про забезпечення належного нагляду над ОСОБА_4 .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Арешт на майно обвинуваченої не накладався.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази у справі:

- куртку артикул VB 299, брелок артикул VG672 - залишити у власності магазину «SinSay» АТ «ЛПП»

- «DVD-R» диск із записами з камер відеоспостереження за 22.02.2019 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.368,370,374, 485-487 КПК України, ст. 105 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_4 від покарання із застосуванням до неї примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків.

Неповнолітню ОСОБА_4 передати під нагляд матері ОСОБА_5 до досягнення неповнолітньою ОСОБА_4 повнолітнього віку.

Речові докази у справі:
- куртку артикул VB 299, брелок артикул VG672 - залишити у власності магазину «SinSay» АТ «ЛПП»

- «DVD-R» диск із записами з камер відеоспостереження за 22.02.2019 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до засудженої не застосовувався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті 19 вересня 2019 року в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1