Справа № 346/2343/19
Провадження № 1-кп/346/392/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючого судді : ОСОБА_1
участю секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора : ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0000424 від 10 травня 2019 року про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кострома, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 25 вересня 2017 року вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України приєднано два місяці позбавлення волі за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України та остаточно визначено покарання один рік вісім місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю, депутатом не обирався,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 09 травня 2019 року приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 вступив у словесний конфлікт із сестрою, ОСОБА_6 , під час якого на грунті особистих непрязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тримаючи в руці сокиру наблизився до потерпілої, яка в свою чаргу, намагаючись втекти, забігла на подвір"я сусіднього будинку, де її наздогнав обвинувачений та продовжуючи словесний конфлікт, наніс кілька ударів кулаком правої руки в область голови та інших частин тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців лобної ділянки, правого плеча та лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 13 травня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину в повному обсязі, пояснивши суду, що того дня прийшов додому та побачив як сестра сварилась із батьком через те, що той вживав спиртні напої. Він вступив із нею в словесний конфлікт під час наніс кілька ударів від яких вона впала та отримала тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро розкаюється, стверджує, що надалі із сестрою примирився, жодних претензій до нього у потерпілої немає та просить не карати суворо.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз"яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено

Виходячи із характеру вчиненого та відношення до скоєного суд рахує за доцільне обрати винуватій особі покарання визначене статею за якою він обвинувачується, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання сто шістдесят годин громадських робіт.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1