№ 243/3738/19
Ухвала

Іменем України

12 червня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000507 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України,-

Встановив:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

12.06.2019 року в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , будучи повідомленою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та приведеною до присяги, показала, що під час досудового розслідування з боку слідчого на прізвище « ОСОБА_7 » на неї був здійснений психологічний тиск, в наслідок чого вона ( ОСОБА_6 ) вимушена була підписати розпису про відсутність з її боку будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , а також, підписала протокол допиту її у якості потерпілої, не маючи можливості його прочитати, що стало причиною внесення до протоколу недостовірної інформації щодо часу скоєного правопорушення.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до ст. 410, ч. 1 ст. 412 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане ОСОБА_8 діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а суд, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, суд вважає за необхідне доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську провести перевірку зазначених ОСОБА_6 обставин щодо застосування до неї методів психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000507, працівниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 206, 405 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку і Луганську області, провести перевірку обставин, викладених ОСОБА_6 у судовому засіданні 12.07.2019 року, про застосування щодо неї недозволених методів розслідування.

Відкласти розгляд кримінального провадження № 0000507 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України на 17.07.2019 року об 9-00 годині.

Перевірку провести в строк до 17.07.2019 року, про результати перевірки невідкладно повідомити Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: