Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2579/19
У Х В А Л А

20 травня 2019 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 від 11 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулася в суд із скаргою на постанову слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 від 11 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання.

Скаргу обгрунтовує тим, що 14 березня 2019 року по пошті вона отримала постанову слідчого ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотань, заявлених в ході розслідування кримінального провадження. За місяць до цього вона зверталася до слідчого з іншими клопотаннями, які могли б прояснити дещо в кримінальному провадженні. Вбачається, що слідство не зацікавлено у розслідуванні кримінального провадження. Слідчий та прокурор, всупереч вимогам ст.. 25 КПК України не вживають всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

На підставі наведеного просить скасувати постанову слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 від 11 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання та зобов`язати прокурора винести постанову про проведення слідчих дій.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримала, просила задовольнити її повністю.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регулюється нормами глави 26 КПК України. Зокрема, статтею 303 КПК визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, в т.ч. рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.

Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000266 від 3 грудня 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 140, ст. 148 КК України, в якому потерпілим є ОСОБА_4 .

1 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням №1 про перевірку показів ОСОБА_6 за допомогою поліграфу (зареєстроване СУГУНП в Черкаській області за №1154-2019 від 7 лютого 2019 року).

1 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням №2 про проведення одночасного допиту з ОСОБА_7 (зареєстроване СУГУНП в Черкаській області за №1154-2019 від 7 лютого 2019 року).

1 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням №3 про проведення одночасного допиту із слідчими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (зареєстроване СУГУНП в Черкаській області за №1154-2019 від 7 лютого 2019 року).

1 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням №4 про призначення ДНК-експертизи (зареєстроване СУГУНП в Черкаській області за №1154-2019 від 7 лютого 2019 року).

1 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 з клопотанням №5 щодо освідування ОСОБА_6 (зареєстроване СУГУНП в Черкаській області за №1154-2019 від 7 лютого 2019 року).

Постановою старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 11 лютого 2019 року в задоволенні клопотання відмовлено.

В постанові зазначено, що 7 лютого 2019 року до СУ ГУНП в Черкаській області надійшли клопотання датовані 1 лютого 2019 року від потерпілої ОСОБА_4 (фактично отримано слідчим 8 серпня 2019 року) про проведення одночасного допиту з слідчими які проводили досудове розслідування, а саме з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перевірити покази ОСОБА_6 з застосуванням поліграфу, провести одночасний допит з ОСОБА_11 , винести рішення про освідування ОСОБА_6 .

Вказане клопотання не підлягає задоволенню, в частині проведення одночасного допиту з слідчими які проводили досудове розслідування, а саме з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перевірити покази ОСОБА_6 з застосуванням поліграфу, винести рішення про освідування ОСОБА_6 , з наступних причин: слідчі, які проводили досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час не мають процесуального статусу та не являються стороною кримінального провадження, що унеможливлює проведення з ними будь-яких слідчих дій; застосування поліграфу на даний час жодним чином не закріплено у чинному законодавстві України, що унеможливлює його застосування; в матеріалах кримінального провадження знаходяться копії медичної картки стаціонарного хворого, згідно якої встановлений факт кесаревого розтину ОСОБА_6 , а також винесення рішення про сповідування особи не входить у компетенцію слідчого згідно чинного КПК України.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

У відповідності із ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. До слідчих (розшукових) дій, згідно Кримінального процесуального кодексу, слід віднести: допит (статті 224-226 КПК України); пред`явлення особи для впізнання (ст.228); пред`явлення речей для впізнання (ст.229); впізнання трупа(ст.230); обшук (ст.234); огляд (ст.237). огляд трупа (ст.238); слідчий експеримент (ст.240); освідування особи (ст.241); проведення експертизи (ст.242).

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують чи пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК сторона захисту, потерпілий має право збирати докази в тому числі й шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, що сприяє захисту прав та законних інтересів сторони у кримінальному провадженні та забезпечує дотримання вимог такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність, відповідно до якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК (ч. 2 ст. 22 КПК України).

Вимоги до постанови слідчого, прокурора визначені статтею 110 КПК. Зокрема, за частиною 5 цієї статті, передбачено, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання є необґрунтованою.

Так, відмовляючи в задоволенні клопотання щодо проведення одночасного допиту з слідчими які проводили досудове розслідування, а саме з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , слідчий вказує на те, що слідчі, які проводили досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час не мають процесуального статусу та не являються стороною кримінального провадження.

Відповідно до ч.9 ст. 224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

В своєму клопотанні №3 потерпіла просить призначити очну ставку із слідчими, вказуючи на те, що вона має ряд питань до вказаних осіб.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що КПК України не передбачено проведення такої слідчої дії як очна ставка.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.
Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про те, що відмова в задоволенні клопотання з підстав, що особи не мають процесуального статусу та не являються стороною кримінального провадження є необгрнутованим.

Що стосується відмови в задоволенні клопотання щодо перевірки показів ОСОБА_6 з застосуванням поліграфу, то слідчий вказує на те, що застосування поліграфу на даний час жодним чином не закріплено у чинному законодавстві України, що унеможливлює його застосування.

Разом з тим, згідно з п. 6.8 розділу VI «Психологічна експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа; предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій.

А тому, відмова в задоволенні клопотання з цих підстав є також безпідставною.

Що стосується відмови в задоволенні клопотання про проведення освідування ОСОБА_6 , то слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ст. 241 КПК України слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря.
А тому посилання слідчого на те, що проведення освідування не відноситься до його компетенції є безпідставним.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що постанова органу досудового розслідування від 11 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,-

ухвалив :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 від 11 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000266 від 3 грудня 2012 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст постанови слідчого судді виготовлено 27 травня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1