Справа № 456/3402/19
Провадження № 1-кс/456/1417/2019
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2019 року слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , погодженого із прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001028 від 27.08.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернопіль, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що в рамках здійснюваного досудового розслідування кримінального провадження № 0001028 від 27.08.2019, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, 27.08.2019 р. близько 19:00 год. неповнолітній ОСОБА_4 перебував у м. Стрий Львівської області на вул. Олесницького поблизу смітників із ОСОБА_8 , який являється інвалідом І групи «Б» з дитинства і який сидів у інвалідному візку. У цей час у неповнолітнього ОСОБА_4 виник у умисел на відкрите викрадення майна потерпілого. У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого у момент заподіяння, скинув ОСОБА_8 з інвалідного візка, від чого останній впав на ліве плече, відкрито викрав з кишені потерпілого мобільний телефон «Huawei P Smart Blue», синього кольору, вартість 5099 грн., на якому був наявний силіконовий чохол сірого кольору, вартістю 110 грн., в середині якого знаходились дві сім карти: мобільного оператора «Київстар», вартістю 45 грн., на рахунку якого було 80 грн, та оператора «Водафон», вартістю 50 грн., на рахунку якого було 17 грн.. Після цього ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадений телефон, втік з місця події та розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5401 грн.
Таким чином, в діях ОСОБА_4 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

28.08.2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового

розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку. ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину; у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримали. Вважають, що необхідність тримання під вартою підозрюваного є обґрунтованою, що стверджується наявністю ризиків передбачених ст.177 КПК України та матеріалами клопотання. Додатково зазначили, що підозрюваний являється неповнолітнім, відповідно не має постійного джерела доходів; не має постійного місця проживання, оскільки часто змінює його; вчинив злочин, який характеризує його як особу із низькими моральними цінностями, за який передбачено покарання до шести років позбавлення волі, а тому вважають, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, у зв`язку з чим просять таке задоволити. Окрім цього прокурор вказала, що вважає за доцільне визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40140 грн, внесення якої може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підозрюваний неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти даного клопотання. Просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, зобов`язувався з`являтися за викликом слідчого. Наміру переховуватися чи ухилятися від слідства не має. Доповнив, що в цьому році закінчив школу та має намір продовжувати навчання в училищі.

Представник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні просила не обирати відносно її сина запобіжний захід у виді взяття під варту.

Захисник ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив відмовити, зважаючи на те, що підзахисний є неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, зобов`язується з`являтись на виклики слідчого та прокурора. У зв`язку з цим просить застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного, законного представника та захисника підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У відповідності до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема:c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так судом встановлено, що СВ Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001028 від 27.08.2019р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).
Детально оглянувши та оцінивши дані, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України. Зокрема, така підозра підтверджується: протоколом огляду місця події від 27.08.2019р., протоколом допиту потерпілого від 27.08.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.08.2019 р., протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.08.2019 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка відкрито викрала з кишені його мобільний телефон «Huawei P Smart Blue», протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 від 28.08.2019 р.
Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

У ході розгляду клопотання встановлено ризик, передбачений ст. 177 КПК України. Зокрема, ОСОБА_4 , будучи особою, яка не має постійного джерела доходів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочин шляхом відкритого викрадення майна. Тобто усвідомлював настання негативних наслідків та їх суспільну небезпеку. Окрім цього вчинив вказане кримінальне правопорушення при обтяжуючих обставинах щодо особи з інвалідністю, про що не заперечили у судовому засіданні сторони кримінального провадження.
Наведене свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_4 нових злочинів, зокрема, злочинів проти власності.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під

вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Проте, в судовому засіданні прокурором жодними належними та допустимими доказами не доведено, того що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, переховувався чи переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Тобто, прокурор не довів обставини, що свідчать про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.
Прокурор також посилається на ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Проте, наявність такого ризику також не доведено, заяви від потерпілих та свідків про те, що на них чиниться тиск з боку підозрюваного відсутні. А нібито подана через слідчого заява потерпілого, про те, що на нього може чинитись тиск, не може бути прийнята судом на підтвердження вказаного ризику.
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Слідчий суддя врахувавши дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема його неповнолітній вік, те що такий раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, позитивну характеристику з місця навчання та посередню характеристику по місцю проживання, вчинення злочину (під впливом) у присутності повнолітньої особи ОСОБА_11 , у якої в подальшому і було вилучено викрадений мобільний телефон, наявність постійного місця проживання разом з матір`ю ( АДРЕСА_2 ), навчався та в 2019р. закінчив 9-ть класів Стрийської загальноосвітньої школи № 5 та отримав свідоцтво про здобуття базової середньої освіти, а також те, що об`єктивні дані про спроби переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, впливу на учасників кримінального провадження чи інші перешкоди досудовому розслідуванню на даний час відсутні, прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не довів обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, не довів необхідність застосування найсуворішого та виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно неповнолітнього.
Відповідно до ст.194 ч.4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також

покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.181 КПК України в якості запобіжного заходу може бути застосований домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, даних про його особу, зокрема те, що він є неповнолітнім, раніше не судимий, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, приходжу до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, зокрема, цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням наведеного, доведеності прокурором обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1ст. 194 КПК України, та не доведеності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, зокрема, цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 25.10.2019 року включно, зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , погодженого із прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , задоволити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 25 жовтня 2019 року включно, заборонивши підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за адресою проживання, а саме:АДРЕСА_2 цілодобово та зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.
Копію ухвали скерувати на виконання у Стрийський ВП ГУНП у Львівській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, а якщо справа буде передана до суду - на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1