ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000035 від 16 січня 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калинівка Вінницької області, громадянина України, освіта вища, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого згідно ст.89 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

14.07.2016 Тростянецьким РВК Вінницької області ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.

Наказом т.в.о. командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 16.09.2016 № 200 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України Про оборону України діє особливий період.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби 06.11.2017 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У період часу з 06.11.2017 до 07.12.2017, з 12.12.2017 до 09.01.2018 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуває на військовій службі за контрактом, до військової частини НОМЕР_2 не з`являвся без поважних причин та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання.

09.01.2018 солдат ОСОБА_4 повернувся у розташування військової частини НОМЕР_2 та продовжив проходити військову службу за контрактом.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно проходив військову службу за контрактом, однак після повернення із зони проведення АТО, в силу збігу складних сімейних обставин, не отримавши дозволу відповідного начальника, у вказаний в обвинувальному акті період часу не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , і перебував за місцем проживання, а 09.01.2018 він прибув до військової частини та продовжив проходити військову службу. В даний час звільнений з військової служби. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вчинивши самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.

Обвинувачений раніше вже вчиняв злочин, однак є несудимим в силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується виключно позитивно та посередньо характеризується за місцем проходження служби, в даний час не є військовослужбовцем, він брав активну участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції та має статус учасника бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину. За таких обставин суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, за яким він притягується до відповідальності із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1