Дата документу 13.06.2019 Справа № 336/2858/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/515/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 336/2858/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

зацікавленої особи ОСОБА_7 ,

представника зацікавленої особи - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах заявника ОСОБА_10 на дії та бездіяльність слідчих СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області при розслідуванні зазначеного кримінального провадження, а також уповноважених на здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурорів Запорізької місцевої прокуратури № 1, за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року, якою

частково задоволено скаргу представника заявника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 ; зобов`язати слідчих, уповноважених на здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000828 за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ст.366 КК України, передати автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом в цьому провадженні і переданий постановою слідчого ОСОБА_12 від 09.04.2019 на зберігання ОСОБА_7 , на зберігання ОСОБА_10 ; зобов`язано прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням означеного кримінального провадження, вжити заходів контролю за виконанням слідчими цієї процесуальної дії.

Згідно зі змістом ухвали, представник заявника ОСОБА_10 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000828 за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ст. 366 КК України, адвокат ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із скаргою на дії та бездіяльність слідчих СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області при розслідуванні зазначеного кримінального провадження, а також уповноважених на здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурорів Запорізької місцевої прокуратури № 1.

В заяві зазначив, що під час огляду місця події слідчим СВ Шевченківського ВП ОСОБА_12 визнаний речовим доказом автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ' який належить ОСОБА_13 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник є донькою і спадкоємицею за законом першої черги померлого, яка реалізувала право на отримання спадщини, звернувшись до нотаріуса у встановлений законом строк. Між тим автомобіль переданий на зберігання особі, самоуправні дії якої щодо вказаного автомобіля і зумовили звернення заявника до правоохоронних органів і внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Незважаючи на звернення представника заявника з проханням передати його довірительці на зберігання автомобіль, що належав спадкодавцеві, ця заява всупереч вимог кримінального процесуального законодавства залишається не лише не задоволеною, а навіть і нерозглянутою.

У зв`язку з викладеним представник ОСОБА_10 просив визнати незаконною бездіяльність групи слідчих в кримінальному провадженні та групи прокурорів, що здійснює процесуальне керівництво в ньому, щодо незаконного утримання та неповернення транспортного засобу особі, яка є спадкоємцем власника.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчий суддя фактично дійшла висновку про те, що виносячи постанову про визнання автомобіля речовим доказом і повертаючи на відповідальне зберігання особі, у якій цей автомобіль до цього було вилучено дії слідчого суперечили самому змісту поняття вилучення. Приймаючи рішення про необхідність передачі на зберігання автомобіля саме ОСОБА_10 слідчий суддя виходила з того, що автомобіль був власністю померлого ОСОБА_13 , а ОСОБА_10 є його спадкоємцем.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 , як особою інтереси якої стосуються вказана ухвала, була подана апеляційна скарга.

В обґрунтування законності подачі апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на положення ст.55 Конституції України і ст.ст.21, 24 КПК України.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказує те, що розгляд скарги відбувся за його відсутності, а копію ухвали він отримав 23.05.2019. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням вимог процесуального закону. На переконання апелянта порядок оскарження бездіяльності і рішення слідчого у провадженні має різні юридичні підстави, правову природу, порядок розгляду цих скарг; порядок оскарження бездіяльності слідчого не може бути ототожнений слідчим суддею із порядком застосуванням тимчасового доступу до речей та документів. ОСОБА_7 вважає що слідчий суддя вийшла за межі своїх повноважень, адже заявником формально оскаржувалась бездіяльність слідчого, тоді як слідчий суддя по суті скасувала постанову слідчого і виклала в іншій редакції її резолютивну частину. Крім того ч.12 ст.100 КПК України чітко передбачено, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. Однак слідчий суддя фактично наперед вирішила питання можливого цивільного позову (який був поданий апелянтом) до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах заявника ОСОБА_10 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про сутність судового рішення та доводи апеляційної скарги; апелянта та його представника; прокурора, яка вважала ухвалу законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Стосовно доводів апелянта на предмет реалізації права на подачу апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Щодо доводів апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити, що відповідно до положень п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскаржуване рішення слідчого судді було винесено 15.05.2019, за відсутності ОСОБА_7 . З матеріалів провадження випливає, що копію ухвали останній отримав 23.05.2019. Апеляційна скарга подана наступного дня. Відтак ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження, тому вимоги апеляційної скарги в цій частині (клопотання про поновлення строку) не підлягають розгляду.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ст. 370-372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, прийнята слідчим суддею ухвала вказаним вимогам закону не відповідає.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Скарга адвоката ОСОБА_9 в інтересах заявника ОСОБА_10 найменована, як така, що подана на бездіяльність слідчого і прокурора (групи слідчих і процесуальних прокурорів) в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, однак фактично скарга подавалась на процесуальне рішення слідчого у формі постанови про визнання речовим доказом автомобіля і передачу його на відповідальне зберігання ОСОБА_7 і про необхідність передачі цього автомобіля на саме ОСОБА_10 .

Порядок оскарження бездіяльності та відповідно рішення слідчого у кримінальному провадженні має абсолютно різні юридичні підстави, правову природу, порядок розгляду цих скарг та обмежену можливість ухвалення видів рішень слідчого судді, за результатами розгляду цих скарг, тому повинен беззаперечно відповідати конкретним положенням ст.ст. 303-307 КПК України та узгоджуватися із ними в будь-якій ухвалі слідчого судді. Слідчий суддя за наслідком розгляду скарги не бездіяльність по суті «скасував» постанову слідчого ОСОБА_12 від 09.04.2019 виклавши її резолютивну частину в новій редакції, та зобов`язав прокурора здійснити контроль за виконанням цієї процесуальної дії, хоча як зазначалося вище скарга була подана на бездіяльність.

На переконання колегії суддів слідчим суддею порядок оскарження бездіяльності слідчого/прокурора (п.1 ч.1 ст.303 КПК України) було ототожнено із порядком оскарження рішення слідчого/прокурора (п.п.2-91 ч.1 ст.303 КПК України) і порядком застосуванням тимчасового доступу до речей та документів (гл.15 КПК України) що є неприпустимим адже ці порядки мають різну правову природу.

Крім цього, такого роду рішення слідчого (постанова про визнання речовими доказами), не охоплюється переліком п.п.2-91 ч.1 ст.303 КПК України, не може бути оскаржена в порядку ст.303 КПК України і, відповідно, скасована слідчим суддею.

Окремо слід зазначити, що ч.12 ст.100 КПК України передбачено, що спір про належність речей, які підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. Однак ухвала слідчого судді, фактично наперед вирішує питання належності автомобіля, адже в ній прямо зазначається, що ОСОБА_10 є спадкоємицею власника автомобіля ОСОБА_13 який помер, тоді як питання щодо прав ОСОБА_7 в ухвалі жодним чином не відображенні.

З огляду на вказані обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя розглядаючи скаргу заявника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 вийшла за межі своїх повноважень і ухвалила рішення, яке не можна визнати законним, обґрунтованими і вмотивованим тому воно підлягає скасуванню, що покладає на суд апеляційної інстанції обов`язок винесення нової ухвали з прийняттям рішення про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 через підстави зазначені вище.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року, якою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року, якою частково задоволено скаргу представника заявника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 .

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4