г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/348/19
Номер провадження 1-кп/213/164/19
У Х В А Л А
Іменем України

12 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши під час судового засідання, в залі судових засідань №14, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від судового розгляду кримінального провадження №0001079 від 06.10.2018 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До початку судового розгляду обвинувачений та його захисник заявили відвід прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 на обґрунтування якого зазначили наступне.

На думку сторони захисту прокурор ОСОБА_3 має зацікавленість у результатах судового слідства. Так, прокурор ОСОБА_3 у ході судового слухання неодноразово зізнався, що ОСОБА_5 не було надано достатнього часу для ознайомлення з матеріалами досудового слідства, протокол ознайомлення не підписаний ОСОБА_5 , відбулось утримання ОСОБА_5 безпідставно у наручниках на всьому протязі ознайомлення з матеріалами досудового слідства, при цьому даний прокурор підтвердив у судовому засіданні той факт, що ніяких повідомлень письмової форми від поліцейських про застосування наручників відносно ОСОБА_5 ними не писались та не подавались. Обвинувачений ОСОБА_5 звертає увагу суду на ту обставину, що 23.01.2019 року його привезли на ознайомлення з матеріалами справи в Інгулецький відділ поліції і тримали його в наручниках більше 8 годин. При цьому наручники були одіти йому на руки не за спиною, а попереду нього, що не дозволяється законом і під час ознайомлення з матеріалами справи наручники не зняли, що спричиняло йому біль та перешкоду у нормальному ознайомленні з матеріалами справи - він не мав змоги робити записи, також, наручники не знімали під час відправлення ним індивідуальної потреби - в туалеті, що принижувало його людську гідність. Він та його захисник ОСОБА_7 були обурені такою поведінкою, просили зняти наручники, проте їм відмовили і при цьому був присутній прокурор ОСОБА_3 , який також не відреагував на таке порушення закону. З приводу такого нелюдського поводження він із захисником написали скаргу в Державне бюро розслідувань.

Крім того, сторона захисту звертає увагу на те, що ні обвинувачений, ні його захисник не ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, у судовому засіданні 20.02.2019 року прокурором були вручені обвинуваченому якісь ксерокопії паперу, які прокурором були озвучені як матеріали кримінального провадження, але вони не завірені будь яким чином і суд не з`ясував що за документи були передані обвинуваченому, але виніс вердикт, що матеріали кримінального провадження надані обвинуваченому в повному обсязі, не перевіривши ні зміст, ні кількість цих документів, також суд, не зважаючи на відсутність підпису обвинуваченого про ознайомлення з кримінальною справою у протоколі виніс вердикт про повне ознайомлення обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження, отже суд іде на змову з прокуратурою та у судовому засіданні пояснює обвинуваченому, що надання йому прокурором 36 аркушів справи при відкритті матеріалів та 20.02.2019 року у судовому засіданні ксерокопії якихось документів чи матеріалів справи свідчить про те, що прокуратура виконала статтю 290 КПК України та ознайомила обвинуваченого у повному обсязі з матеріалами досудового слідства. Отже суд не звернув уваги на порушення, які були допущені слідством та прокуратурою в межах статті 290 КПК України, не усунув порушення закону, а продовжував судовий розгляд.

Прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 стосовно заявленого йому відводу пояснив наступне. Підозрюваний ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 27.12.2018 року був взятий під варту. 23.01.2019 року підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись під вартою, з 16 години 10 хвилин до 17 години 15 хвилин ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження в Інгулецькому відділенні поліції в кабінеті слідчого разом з захисником, слідчим та чотирма конвоїрами. Обставину, що під час ознайомлення ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження він знаходився в наручниках, які були надіти на його руки попереду нього він не заперечує і вважає, що це було на законній підставі, оскільки конвоїри користувались Інструкцією № 60 дск від 20.01.2005 року, яка дозволяла їм не знімати з ОСОБА_5 наручники під час ознайомлення з матеріалами. ОСОБА_5 надавались матеріали для ознайомлення у повному обсязі без обмежень. Підтверджує ту обставину, що ОСОБА_5 в січні 2019 року писав скаргу в Державне бюро розслідувань, відповідь на цю скаргу він не має і йому не відомо наслідки її розгляду. Отже, він не вбачає з свого боку порушень закону і вважає, що відвід йому заявлений безпідставно та не підлягає задоволенню.

Потерпіла просила не задовольняти відвід прокурора.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 27 грудня 2018 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

23.01.2019 року підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_7 в присутності прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 та слідчого у приміщенні Інгулецького ВП ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження з 16 години 10 хвилин до 17 години 15 хвилин.

Як повідомлено обвинуваченим ОСОБА_5 та, у свою чергу, не заперечувалось прокурором ОСОБА_3 на той час підозрюваний ОСОБА_5 23.01.2019 року під час надання йому матеріалів кримінального провадження для ознайомлення знаходився в наручниках, які були надіти на його руки попереду нього. Дана обставина, крім того, що не заперечується самим прокурором, підтверджується Протоколом ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 23.01.2019 року, копія якого була долучена прокурором до клопотання про продовження запобіжного заходу від 16.04.2019 року, в якому зроблений запис підозрюваного ОСОБА_5 про те, що він під час ознайомлення з матеріалами справи знаходився в наручниках, не мав можливості робити записи (а.с. 139).

На думку сторони захисту це є не законним, оскільки під час застосування наручників, згідно діючого законодавств, руки ув`язненого тримаються за спиною. Крім того, на думку сторони захисту, під час ознайомлення ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження наручники повинні були бути зняті з нього, оскільки, знаходячись в наручниках ОСОБА_5 був позбавлений можливості знайомитись з матеріалами кримінального провадження та не мав можливості робити записи. На прохання ОСОБА_5 зняти наручники, яке він заявив в присутності прокурора ОСОБА_3 йому було в цьому безпідставно відмовлено. На думку сторони захисту прокурор повинен був забезпечити підозрюваному дотримання законності при ознайомленні з матеріалами та не допустити такого поводження з ним, але ніяких дій для цього прокурором зроблено не було і така позиція прокурора викликає у сторони захисту сумніви та вказує на його упередженість. На думку прокурора ОСОБА_3 застосування наручників на підозрюваному ОСОБА_5 під час ознайомлення з матеріалами було законним, оскільки дозволялось положеннями Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 року № 60 дск (для службового користування).

Перевіряючи доводи сторін, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до правил статті 42 КПК України, підозрюваний має право ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, згідно з яким під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

За правилами статті 45 Закону України "Про національну поліцію" кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Відповідно статті 68.1 Європейських пенітенціарних правил (прийнятих Комітетом Міністрів 11 січня 2006 року) наручники не застосовуються за винятком наступних випадків:

- якщо це необхідно для запобігання втечі під час перевезення, за умови, що вони будуть зняті, коли ув`язнений з`явиться перед судовою або адміністративною владою, якщо адміністративна влада не прийме іншого рішення; або;

- за наказом начальника, якщо інші методи контролю не дають результатів, для запобігання нанесенню ув`язненим травм самому собі, іншим або для запобігання серйозного псування майна, за умови, що в таких випадках начальник негайно має сповістити про це лікаря та доповісти до вищої інстанції пенітенціарної влади.

- засоби стримування не повинні застосовуватися довше, аніж це абсолютно необхідно.

- характер застосування засобів стримування конкретно мусить визначатися національним законодавством.

Виходячи з правил та вимог національного та міжнародного законодавства, які обов`язкові для застосування національними судами, суд приходить до висновку, що після конвоювання підозрюваного ОСОБА_5 в адміністративну будівлю - приміщення Інгулецького ВП 23.01.2019 року, у той час коли він представ перед адміністративною владою у лиці заступника начальника СВ Інгулецького ВП підполковника поліції ОСОБА_8 та прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_7 та, як повідомив прокурор, в присутності чотирьох осіб, які здійснювали конвоювання ОСОБА_5 в період часу з 16 години 10 хвилин, в який підозрюваному та його захиснику надали матеріали для ознайомлення наручники з ОСОБА_5 повинні були зняти, оскільки він мав законне право вільно знайомитись з письмовими матеріалами та без обмежень і перешкод робити необхідні виписки. При цьому суд враховує те, що дії ОСОБА_5 у зазначений час не були небезпечними і не створювали реальну небезпеку оточуючим або йому самому - такі обставини прокурором не зазначались і докази таких обставин відсутні, отже наручники (кайданки) під час ознайомлення з матеріалами, які сторона обвинувачення відкривала стороні захисту повинні були бути знятими, для забезпечення реалізації підозрюваним своїх законних прав, чого зроблено не було, при цьому зазначений прокурор, як процесуальний керівник, наділений певними повноваженнями був присутній при цих подіях та не звернув на них уваги, у той час, як за правилами статей 1 та 25 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що проводять оперативну-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

За правилами статті 13 зазначеної Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 77 КПК України, підставою для відводу прокурора є існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

На підставі викладеного, з метою уникнення сумнівів в неупередженості прокурора суд вважає за доцільне заяву про його відвід задовольнити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд знаходить помилковою та не відповідаючою фактичним обставинам думку захисника обвинуваченого, викладену в письмовій заяві про відвід прокурора, стосовно того, що суд іде на змову з прокуратурою, пояснюючи обвинуваченому те, що прокуратура виконала статтю 290 КПК України та ознайомила обвинуваченого у повному обсязі з матеріалами досудового слідства.

Так, за правилами статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В даному випадку, прокурор виявив бажання надати обвинуваченому копії матеріалів того кримінального провадження, на яке він збирається спиратись, як на доказ, оголосивши це бажання усно в судовому засіданні, на що у свою чергу обвинувачений погодився та отримав ці копії. Суд, сприяючи реалізації права обвинуваченого на свій захист, не вбачаючи у кримінально-процесуальному законі заборони для таких дій, не заперечував проти них, при цьому не примушував обвинуваченого отримувати зазначені копії, які він отримав добровільно, за своєю волею. Також слід зазначити, що суд не досліджував ці матеріали, не давав їм оцінку та назву, отже не виносив свій вердикт стосовно них, про що наголошував захист у своїй заяві, оскільки такі матеріали, будь то оригінал чи копії стороною обвинувачення безпосередньо суду не надавались.

Згідно частини 12 статті 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до статті 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні.

Аналізуючи зазначені норми закону суд знаходить, що з`ясування обставин щодо належного чи не належного відкриття матеріалів в ході судового розгляду законодавцем безпосередньо пов`язується з оцінкою судом тих відомостей, що містяться в цих матеріалах.

При цьому, на даний момент судовий розгляд, в якому б надався той чи інший доказ ще не проводився і таких дій не відбулось, отже суд свій висновок про допустимість чи недопустимість певних доказів ще не робив і на цей момент такого висновку не має і чинний закон не зобов`язує суд на цій стадії такий висновок робити.

З моменту надходження обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 до суду і на цей момент суд послідовно виконав покладені на нього законом обов`язки - судом були виконані вимоги статті 314 КПК України - проведено підготовче судове засідання, в якому було встановлено, що справа підсудна цьому суду, підстав для закриття або зупинення кримінального провадження не знайдено, підстав для повернення обвинувального акту не знайдено, та був призначений судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Отже, питання, яке неодноразово сторона захисту підіймає в судовому засіданні, а також виклала в письмовій заяві про відвід прокурора, а саме питання про належне чи неналежне відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту під час досудового розслідування на цей час є передчасним і за правилами чинного законодавства судом на цей момент вирішуватись не може. Повторне передчасне порушення зазначеного питання буде вказувати лише на спробу сторони захисту перешкоджати судовому розгляду, вже безпідставно затягуючи його.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурора задовольнити.

Відвести прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від судового розгляду кримінального провадження №0001079 від 06.10.2018 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .