Провадження № 1-в/761/59/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність, зарахування у строк покарання термін перебування під вартою, застосування Закону України «Про амністію 2017 року» та звільнення від подальшого відбуття покарання, -
ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 в якому останній зазначає про те, що він відбуває покарання за вироком Печерського районного суду м.Києва від 30.07.2007 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зазначає, що вирок почав виконуватись 27.09.2017 року з моменту його затримання, а покарання ним відбувається в СІЗО м.Києва.

У 2011 році до ст.368 КК України, за якою він був засуджений, внесені зміни, та з цього часу злочин кваліфікується як середньої тяжкості. Нова редакція Закону значно пом`якшує його становище, зменшує строки відбування покарання до настання пільг, визначених ч.1 п.1 ст.101 КВК України, ч.1 п.4 ст.82 та ч.1 п.3 ст.81 КК України, дає можливість застосувати до нього Закон України « Про амністію».

З цих підстав просить застосувати до нього вимоги ч.1 ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність та кваліфікувати злочин, за вчинення якого він засуджений, у відповідності до редакції Закону України від 01.07.2011 року за №3207-VI, як злочин середньої тяжкості. Також просить перерахувати період перебування під вартою у жовтні 2006 року в ІТТ м.Києва із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання на підставі п . »б» ст.1 Закону України «Про амністію у 2017 році».

В судовому засіданні засуджений уточнив вимоги, надав заяву у якій виклав доводи на обґрунтування своїх вимог.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що існують законні підстави для задоволення вимог заявника, з огляду на те, що закон, який пом`якшує відповідальність особи має зворотну дію у часі.

Прокурор уважав, що заява ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. Щодо застосування вимог закону, який покращує його становище не заперечував. В іншій частині просив відмовити, уважаючи, що відсутні підстави для перерахунку попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, щодо застосування амністії, то такі вимоги уважав передчасними.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши заяву та матеріали особової справи, дійшов наступного висновку,

ОСОБА_4 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2007 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно розпорядчих функцій строком на 2 роки з конфіскацією майна.

Даним вироком встановлена кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України як умисне з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням хабара, вчинення пособництва у одержанні хабара службовою особою, за виконання в інтересах інших осіб дії, одержання та передачу хабара у сумі 17 тис.500 грн..

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 06.03.2008 року вирок відносно ОСОБА_4 змінений, з обвинувачення виключена кваліфікуюча ознака « вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», в решті вирок залишено без змін.

Законом України від 01.07.2011 року за №3207-VI до ч.2 ст.368 КК України були внесені зміни в частині кваліфікації злочину, як злочину середньої тяжкості.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 звернувся до суду, про застосування до нього вимог ч.2, ч.4 ст.5, ч.3 ст.12 КК України щодо поліпшення його становища у відповідності до ч.2 ст.368 КК України в редакції Закону України від 01.07.2011 року за №3207-VI в частині кваліфікації злочину, як злочину середньої тяжкості.

Дослідивши клопотання, та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. В судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати «подальшому провадженню».
Вимог ч.2 ст.539 КПК України визначено, що питання, пов`язані з виконанням вироку, покладені на суди, в межах територіальної юрисдикції засуджений відбуває покарання, або на суд, який ухвалив вирок.

В клопотанні, викладеному в остаточному вигляді, ОСОБА_4 вказує, що відбуває покарання, призначене йому вироком Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2007 року у Київському слідчому ізоляторі, отже означені ним питання підлягають розгляду саме Шевченківським районним судом м.Києва.

Частиною першою ст.5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Стаття 368 КК України у редакції Закону України від 07.04.2011 року № 3207-У1 зазнала змін та у відповідності до ст.12 КК України частина друга цієї статті почала відноситься до покарань середньої тяжкості, попри те, що попередня редакція вказаної частини статті відносилась до тяжкого злочину.

Втім, оскільки діяння ОСОБА_4 було кваліфіковане за ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України як умисне з корисливих мотивів, поєднане з вимаганням хабара, вчинення пособництва у одержанні хабара службовою особою, за виконання в інтересах інших осіб дії, одержання та передачу хабара у сумі 17 тис.500 грн., отже нова редакція даної статті передбачала б кваліфікацію його дій за ч.3 ст.368 КК України.

І, хоча частина 2 ст.368 КК України зазнала змін та стала злочином середньої тяжкості, втім, з огляду на наявність в діяннях ОСОБА_4 таких кваліфікуючих ознак як: поєднане з вимаганням хабара, а тому не можливо стверджувати, що злочин, за який він засуджений з тяжкого перетворився на злочин середньої тяжкості.

За таких обставин відсутні правові підстави для застосування вимог ч.1 ст.5 КК України.

А тому в цій частині вимог у заяві ОСОБА_4 належить відмовити.

Не підлягають задоволенню й похідні від цього вимоги про умовно-дострокове звільнення, так як ст.81 КК України не передбачає таких умов до осіб, які засуджені за злочини, що відносяться до корупційних.

З огляду на те, що ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році » містить пряму заборону про застосування амністії до осіб, які засуджені за вчинення злочину, передбаченого ст.368 КК України, а тому й ці вимоги не підлягають задоволенню.

Водночас вимоги щодо застосування ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-У111 від 22.12.2015 року є слушними та підлягають задоволенню, а ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі у період з 04.10.2006 року по 11.10.2006 року.

На підставі ст.5, ч.5 ст.72 КК України, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі у період з 04.10.2006 року по 11.10.2006 року.

В іншій частині заяви ОСОБА_4 про застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність, застосування амністії, умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала підлягає оскарження протягом 7 днів до Київського апеляційного суду з моменту отримання повного тексту рішення.

Копія ухвали підлягає негайному направленню засудженому.

Суддя: