Справа № 128/527/19
ВИРОК
Іменем України
26 липня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000095 від 12.02.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, українця, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, має одну малолітню дитину, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніш не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_4 20 січня 2019 року, в обідню пору, знаходячись у середині будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із потерпілим ОСОБА_5 розпивали спиртні напої. У ході застілля ОСОБА_5 сильно сп`янів та ліг спати, після чого ОСОБА_4 одягнувся та зібрався йти додому і в цей момент у спальній кімнаті будинку на столі побачив планшет марки «Lenovo ТВЗ-710І» чорно-блакитного кольору і у нього виник умисел на його крадіжку. Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно, керуючись корисливими мотивами, шляхом вільного доступу, узяв планшет марки «Lenovo ТВЗ-710І» чорно-блакитного кольору зі столу спальної кімнати та поклав його собі за пазуху. Вартість планшету марки «Lenovo ТВЗ-710І» на момент вчинення крадіжки, тобто 20.01.2019, відповідно до висновку експерта № 112 від 21.02.2019, складала 1200 грн., чим ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 будучи найманим працівником ОСОБА_6 оскільки неодноразово допомагав останній по господарству по АДРЕСА_2 та області 14 березня 2019 року в період часу з 10:00 год. по 13:00 год. перебував на території даного домоволодіння, та помітив біля будинку алюмінієвий бідон та велосипед «ARDIS» Славутич, і в нього виник умисел, спрямований на викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку алюмінієвого бідону, який не становить матеріальної цінності та велосипеду «ARDIS» Славутич, вартість якого згідно висновку експерта №2445/19-21 від 29.03.2019 становить 2332,66 грн. В подальшому ОСОБА_4 разом з викраденим майном вийшов із двору та зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши таким чином ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2332,66 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що дійсно 20 січня 2019 року, в обідню пору, знаходився у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із потерпілим ОСОБА_5 за його запрошенням та розпивав з ним спиртні напої. ОСОБА_5 сильно сп`янів та ліг спати, а він ще трохи посидів та вирішив йти додому, з цією метою він зайшов у кімнату, де спав ОСОБА_5 , щоб розбудити його і він за ним закрив двері. В цей час він побачив на столі планшет марки «Lenovo» і вирішив його вкрасти. З цією метою він підійшов до столу, взяв планшет та вийшов з будинку. В той же день він продав планшет чоловікові на ім`я ОСОБА_7 за 1000 грн. Позов потерпілого щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. визнав повністю.

Крім того, ОСОБА_4 суду показав, що працював по виконанню різних робіт у домогосподарстві ОСОБА_6 14 березня 2019 року він розпивав з чоловіком ОСОБА_6 ОСОБА_8 горілку. Потім він знову пішов купити горілку і коли повернувся, то побачив біля будинку по АДРЕСА_2 , алюмінієвий бідон та велосипед «ARDIS». Він вирішив вчинити їх крадіжку і з цією метою взяв бідон та велосипед і вийшов з ними на вулицю. Вкрадені речі продав у той самий день невідомій особі за 300 грн.

Обвинувачений, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
За згодою обвинуваченого, та відсутності заперечень потерпілої сторони, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, матеріальний стан, характеризуючи данні, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву та цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, наслідків що настали.

Тому, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_4 є раніш не судимим, визнав вину, щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання.
До обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , що передбачені ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За висновком досудової доповіді філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області Вінницький міськрайонний відділ, ОСОБА_4 має високу ймовірність повторного вчинення кримінального правопорушення. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк становить високу небезпеку для суспільства ( в т.ч. окремих осіб).

З урахуванням всіх обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає що для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням положень ст.70 КК України, у вигляді позбавлення волі, та застосуванням нормативних положень ст. ст.75,76 КК України, призначити випробувальний строк, щодо остаточно призначеного покарання, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, правами потерпілої сторони та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Визначаючись щодо заявленого позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд виходить з того, що відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України вказано, що моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач (цивільний позивач), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як встановлено по кримінальну провадженню шкода нанесена потерпілому ОСОБА_5 складає 1200 грн., у відповідності до висновку експерта № 112 від 21.02.2019 року. Планшет було визнано речовим доказом і він підлягає поверненню потерпілій стороні.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що достатнім для забезпечення задоволення претензій позивача до відповідача морального характеру, є визначення розміру даної шкоди в розмірі 2000 грн.
З ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави також підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертиз на суму 1029 грн., згідно наданих довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу не обирається.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду від 19.02.2019 року та ухвалою Вінницького міського суду від 28.03.2019 року.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

За ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

Відповідно до ч.1, п.п. 1.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирається.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 1029 грн.

Речовий доказ: планшет марки «Lenovo ТВЗ-710І» чорно-блакитного кольору, що знаходиться в кімнаті речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області повернути в розпорядження власника ОСОБА_5 , знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду від 19.02.2019 року.

Речові докази: алюмінієвий бідон та велосипед «ARDIS», передані на зберігання потерпілої ОСОБА_6 , повернути в повне розпорядження власника, знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду від 28.03.2019 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1