Справа № 559/1411/19
номер провадження 1-кп/558/136/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року смт Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі :
одноособово суддя ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406 і угоду про визнання винуватості від 27 червня 2019 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не військовозобов`язаного, освіта загальна середня, раніше судимого, востаннє вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.12.2014 року за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу с.Переросля, Дубенського району, Рівненської області, виявив два предмети схожі на корпус гранати РГД-33 та один предмет схожий на корпус гранати Ф-1, які в порушення п.2 Переліку видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17 червня 1992 року, та п.2.3.3, п.14.1, п.15.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання вибухових речовин, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та у подальшому зберігав при собі.

У подальшому, цього ж дня ОСОБА_4 , не маючи на меті збуту придбану ним вибухову речовину, взяв її собі та без передбаченого законом дозволу, переніс до свого господарства за адресою АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно зберігати.

Так, 23.05.2019 року в ході санкціонованого обшуку господарства по місцю проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку працівниками поліції було виявлено і вилучено, предмети, які 28.05.2019 року були знищені, а їх уламки направлено для проведення комплексної судової вибухотехнічної експертизи. Згідно висновку комплексної судової вибухотехнічної експертизи № 4.1-56/2.1-544/19 від 13.06.2019, на представлених на експертизу уламках наявна бризантна вибухова речовина промислового виготовлення тротил. Надані на експертизу уламки до знищення спеціалістами-вибухотехніками являлись корпусом ручної гранати Ф-1, спорядженим вибуховою речовиною тротил та гранатою РГД-33 спорядженою вибуховою речовиною тротил. Корпус ручної гранати Ф-1, споряджений вибуховою речовиною тротил, відносився до категорії вибухових речовин. Граната РГД-33, споряджена вибуховою речовиною тротил, відносилась до категорії вибухових речовин.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Зазначену кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає вірною.

27 червня 2019 року між прокурором, обвинуваченим та захисником було укладено угоду про визнання винуватості.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначила, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і підозрюваному слід призначити узгоджене в угоді покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з встановленням останньому іспитового строку на 1 рік. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підозрюваний в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання, з встановленням іспитового строку на 1 рік. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім цього, ОСОБА_4 при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у підозрюваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_4 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутої щодо нього підозри, виду покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Так, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Підозрюваному ОСОБА_4 відповідно до ст.474 КПК України роз`яснено процесуальні права, характер підозри, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно постанови про приєднання речових доказів від 13 червня 2019 року, залишки об`єктів дослідження в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 4098336, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Дані речові докази зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Дубенського ВП ГУНП /а.п.68,69/.

Відповідно до ст. 100 КПК України, суд повинен вирішити долю речових доказів.

Згідно довідки Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення судової експертизи згідно висновку експерта від 13.06.2019 року № 4.1-56/2.1-544/19 становлять 3786,24 грн. /а.п.58/.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 373, 374, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 27 червня 2019 року між прокурором, підозрюваним ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з встановленням іспитового строку на 1 рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ залишки об`єктів дослідження в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 4098336, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Дубенського ВП ГУНП - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 24 копійки витрат за проведення судової вибухотехнічної експертизи.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д Я: