Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1205/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №276/1205/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2019 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний та невідповідний вимогам КПК України. Вважає, що судовий розгляд проведено однобічно та не в повному обсязі, оскільки під час судового слідства судом не було допитано жодного з потерпілих, а вирок судом було ухвалено в режимі відеоконференції. Одночасно, повністю визнаючи свою вину у інкримінованих правопорушеннях, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідно без задоволення. Мотивує це тим, що апеляційні доводи обвинуваченого є необґрунтованими та безпідставними.
Згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2019 року, ОСОБА_8 визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2019 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту його фактичного затримання, тобто з 05 жовтня 2018 року.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, повторно, 22 вересня 2018 року близько 05.00 год у ОСОБА_8 , який знаходився поблизу домоволодіння, належного ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з господарського приміщення вказаного домоволодіння.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день та час, ОСОБА_8 зайшов на частково огороджене подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 , та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, через дверний прохід до господарського приміщення, в якому відсутні двері, проник до його середини, де в центрі приміщення взяв велосипед марки "Ардіс" сріблясто - зеленого кольору, вартість якого становить 2340 грн 00 копійок. В послідуючому, ОСОБА_8 , сівши на даний велосипед, залишив місце вчинення злочину.
Викраденим велосипедом ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, а саме: використовував для власних потреб до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2340 грн 00 копійок.
Повторно, 25 вересня 2018 року близько 20.00 год у ОСОБА_8 , який знаходився поблизу домоволодіння, належного ОСОБА_11 , що у АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з господарського приміщення та приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день та час, ОСОБА_8 підійшов до приміщення літньої кухні, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук відірвав з дверної коробки скобель, до якого був приєднаний навісний замок, після чого відчинив двері та проник до середини приміщення.
Перебуваючи в приміщенні літньої кухні, ОСОБА_8 за допомогою сили рук та ніг пошкодив цегляну піч, з якої вирвав металеву плиту та металеві дверцята.
В подальшому, вказану металеву плиту та дверцята ОСОБА_8 переніс та сховав в садку вказаного домоволодіння.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 підійшов до господарського приміщення, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника та сторонніх осіб, за допомогою сили рук відірвав з дверної коробки скобель, до якого був приєднаний навісний замок, після чого відчинив двері га проник до середини приміщення.
Перебуваючи в господарському приміщенні, ОСОБА_8 помітив та в подальшому викрав металевий ящик, в якому знаходилися три металевих ланцюга. Вказаний металевий ящик з ланцюгами ОСОБА_8 переніс та сховав в саду домоволодіння, належного ОСОБА_11 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , дочекавшись темної пори доби, переніс викрадені металеву плиту з дверцятами і ящик з ланцюгами, до місця свого проживання, що у АДРЕСА_1 .
Викраденими речами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, а саме: здав на металобрухт за грошову винагороду.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 340 грн 00 копійок.
Повторно, 26 вересня 2018 року близько 16.00 год у ОСОБА_8 , який знаходився поблизу домоволодіння, що у АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з житлового будинку вказаного домоволодіння, належного ОСОБА_12 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 близько 23.30 год прийшов до зазначеного домоволодіння, після чого зайшов на частково огороджене подвір`я. В подальшому, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук відчинив вікно вітальної кімнати житлового будинку після чого проник до середини будинку.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , за допомогою сили рук та ніг пошкодив цегляну піч, яка знаходилася у кухні будинку, вирвавши із неї металеву плиту та металеві дверцята.
В подальшому, ОСОБА_8 зайшов до вітальної кімнати, де за допомогою сили рук та ніг пошкодив цегляну піч, з якої вирвав металеву плиту та металеві дверцята.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 зайшов до спальної кімнати, де за допомогою сили рук розібрав три металевих ліжка.
В подальшому, металеві плити, дверцята і ліжка ОСОБА_8 перекинув через вікно будинку на подвір`я та переніс їх до власного домоволодіння, що у АДРЕСА_1 .
Викраденими речами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, а саме: здав на металобрухт за грошову винагороду.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 750 грн.
Повторно, 29 вересня 2018 року близько 00.30 год у ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та проїжджав повз магазин ФОП " ОСОБА_13 ", що у АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення зазначеного магазину, належного ОСОБА_13 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день та час, ОСОБА_8 зі свого домоволодіння взяв велосипед марки "Ардіс" та поїхав на ньому до вищевказаного магазину. Прибувши на місце ОСОБА_8 підійшов до приміщення вищевказаного магазину, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника та сторонніх осіб, за допомогою сили рук, відчинив вікно та в подальшому шляхом удару ногою вибив металеві віконні грати, після чого проник до середини вказаного магазину.
Перебуваючи всередині магазину ОСОБА_8 підійшов до прилавків з товаром, звідки викрав наступні товарно-матеріальні цінності:
- 2 коробки шоколадних цукерок "Зоряний сад", торгівельної марки "Бісквіт-Шоколад", вартістю 60 грн. 00 коп. за одну коробку, на суму 120 грн.;
- 2 коробки шоколадних цукерок "Пікантні Трюфелі", торгівельної марки "Бісквіт-Шоколад", вартістю 60 грн 00 коп за одну коробку, на суму 120 грн.;
- 2 коробки шоколадних цукерок "Vanilla Dreams", торгівельної марки "Бісквіт-Шоколад", вартістю 60 грн 00 коп за одну коробку, на суму 120 грн.;
- пляшку горілки торгівельної марки "Приватна колекція", об`ємом 0,7 л., вартістю 90 грн.;
- 6 пляшок вина торгівельної марки "Кагор", об`ємом 0,7 л, вартістю 49 грн. за одну пляшку, на суму 294 грн.;
- пляшку вина торгівельної марки "Мікадо сливове червоне", об`ємом 0,7 л, вартістю 61 грн 50 коп;
- палку кров`яної ковбаси, вагою 1 кг, вартістю 71 грн.;
- 3 упаковки кетчупу "До шашлику", торгівельної марки "Торчин", вартістю 12 грн 00 коп за упаковку, на суму 36 грн.;
- 2 упаковки жуйок торгівельної марки "Орбіт", вартістю 210 грн. за одну упаковку, на суму 420 грн.;
- ящик цукерок "Франческа", торгівельної марки "Балу", вартістю 140 грн.;
- кілограм цукерок "Бабусині байки", торгівельної марки "Житомирські ласощі", вартістю 90 грн.;
- кілограм цукерок "Кузя", торгівельної марки "Лукас", вартістю 100 грн.;
- кілограм цукерок "Решкі-орешкі", торгівельної марки "Домінік", вартістю 65 грн.;
- упаковку кави в стіках торгівельної марки "Nescafe Classik", вартістю 87 грн 50 коп;
- упаковку кави в стіках торгівельної марки "MacCoffe", вартістю 87 грн 50 коп;
- упаковку кави в стіках торгівельної марки "Nescafe Choco hazelnut mix", вартістю 87 грн 50 коп;
- упаковку кави торгівельної марки "Nescafe Classik", ємкістю 50 гр., вартістю 38 грн.
Окрім цього, ОСОБА_8 , зі столу, що неподалік прилавку, таємно викрав два блоки цигарок торгівельної марки "Marshall de luxe", по 10 пачок у кожному блоці, загальною вартістю 320 грн. Викрадене майно ОСОБА_8 поклав у полімерний мішок білого кольору, який знаходився у вказаному приміщенні магазину та залишив місце вчинення злочину.
Викраденими речами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 2348 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло і приміщення, ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали частково, просили пом`якшити покарання обвинуваченому, думку прокурора, яка просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Так, згідно до положень ч.1 ст.325 КПК України, в разі неприбуття за викликом в судове засідання потерпілого, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №276/1205/18, у судовому засіданні 05.03.2019, судом першої інстанції у відповідності до вимого зазначеної статті КПК України, з урахуванням заяв потерпілих ОСОБА_13 (т.1 а.п.99), ОСОБА_14 (т.1 а.п.100) і ОСОБА_11 (т.1 а.п.117) про судовий розгляд провадження без їх участі, та в зв`язку з неявкою іншого потерпілого ОСОБА_10 , який неодноразово повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, ставив на обговорення перед учасниками судового провадження питання про його судовий розгляд за відсутності потерпілих. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , не тільки не заперечували можливості судового розгляду без потерпілих, а навпаки, підтримали думку прокурора, погодившись на розгляд провадження за їх відсутності. (т.2 а.п.12)
За таких обставин, апеляційні посилання обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, нормами ч.9 ст.336 КПК України визначено те, що дистанційне судове провадження (режим відеоконференції) згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження.
Згідно з ч.1 ст.336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
Частиною 2 ст.336 КПК України, визначено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.
Відповідно до ч.6 ст.336 КПК України, якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.
За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, встановлено, що судом першої інстанції, за власної ініціативи, з метою оперативності судового розгляду кримінального провадження, прийнято рішення про проведення його судового розгляду в режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська УВП «8», де перебував під вартою обвинувачений ОСОБА_8 .
При цьому, з урахуванням відсутності у матеріалах провадження жодних заяв або відповідних заперечень щодо проведення судового розгляду провадження №276/1205/18 у режимі відеоконференції, як з боку обвинуваченого ОСОБА_8 , так і з боку його захисника, та одночасного перебування у провадженні Червоноармійського районного суду Житомирської області (провадження №292/1180/18) та Коростишівського районного суду Житомирської області (провадження №276/150/18) кримінальних проваджень відносно ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає такі процесуальні дії суду першої інстанції, виправданими та такими, що базуються на відповідних вимогах процесуального закону.
Таким чином, апеляційні вимоги обвинуваченого і в цій частині його скарги не є обґрунтованими.
В ході апеляційного розгляду провадження встановлено те, що судовий розгляд провадження в суді першої інстанції проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені належно перевіреними та викладеними у вироку доказами.
Суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого, кваліфікувавши їх за ч.3 ст.185 КК України - як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло та приміщення
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання обвинуваченому то, апеляційний суд зазначає наступне.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання дотримався вище наведених вимог закону. Так, судом було враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, характеризується негативно, на утриманні осіб не має, не працює, є раніше неодноразово судимим, обставиною, що пом`якшує покарання - є щире каяття та сприяння у розкритті злочину, обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, з врахуванням санкції ч.3 ст.185 КК України, за видом та розміром є необхідним й достатнім покаранням для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що можливо при ізоляції його від суспільства, та на переконання апеляційного суду відповідає справедливості і меті покарання.
Крім того, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, суд першої інстанції правильно застосував положення ч.4 ст.70 КК України.
Отже, ухвалений судом першої інстанції вирок відносно ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-які підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2019 року відносно ОСОБА_8 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :