Єдиний унікальний номер 722/1927/19
Номер провадження 1-в/722/191/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК №67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України «довів своє виправлення». У зв`язку з цим вважають, що умовно-дострокове звільнення засудженого від покарання у виді позбавлення волі є передчасним.
Представник спостережної комісії ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій заперечував щодо задоволення клопотання.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2014 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.
Згідно розпорядження, вирок суду 1-ї інстанції щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 15.04.2014 року.
Строк відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вищевказаним вироком відраховується з 09.01.2014 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.02.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09.01.2014 року по 14.04.2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, внаслідок зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі є 04.10.2021 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 , відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання та період часу, який зараховано судом у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67) засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 27.05.2014 року.
Як вбачається із особової справи та довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.01.2014 року. За час перебування в УВП (№9) м.Ужгород Закарпатської області до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався. За час перебування в колонії допускав порушення режиму утримання (порушення розпорядку дня установи, перешкоджання обшуку, куріння у невідведених місцях та зберігання браги), за що в чотирьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. З метою стимулювання подальшої правослухняної поведінки в одному випадку заохочувався у вигляді подяки (12.07.2019 року).
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №317 від 29.11.2019 року та особової справи встановлено, що після розподілу з дільниці карантину, діагностики та розподілу по червень 2017 року працював в гірничій дільниці №1 в якості вибірника складальника каменю стінового, поставлені йому змінні виробничі завдання намагався виконувати. Протягом жовтня та грудня 2014 року до будь-яких оплачуваних робіт тимчасово не залучався. З липня 2017 року по вересень 2017 року був етапований до спеціального лікувального закладу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. В жовтні 2017 року повторно прибув до СВК (№67). З листопада 2017 року по жовтень 2017 року працював робітником по просіву борошна вапнякового у вантажно-розвантажувальній дільниці підприємства установи, встановлену норму виробітку на 100 % не виконував. З листопада 2018 року по грудень 2018 року був етапований до спеціального лікувального закладу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. В січні 2019 року повернувся для подальшого відбування покарання до державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)». З лютого 2019 року по даний час ОСОБА_5 працевлаштований у гірничому цеху №1 в якості вибірника-складальника каменя стінового, встановлену норму виробітку на 100 % виконує не завжди.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» 02.12.2019 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом установи. По відношенню до інших засуджених ОСОБА_5 вживчивий, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, однак не завжди має охайний вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує, не завжди робить для себе належні висновки, в 2016 році здобув робітничу спеціальність «Машиніст каменерізальних машин» у навчальному центрі, що функціонує при установі, однак в подальшому бажання приймати участь в інших програмах диференційованого виховного впливу не виявляв і по даний час із відповідними заявами про участь у таких програмах не звертався, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, підтримує на волі соціально-корисні зв`язки шляхом побачень.
Згідно вироку суду вину у вчиненні злочину визнає.
Відповідно до довідки медичної частини №360 від 02.12.2019 року, засуджений ОСОБА_5 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №151, станом на 29.11.2019 року, на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення із засудженого ОСОБА_5 аліментів, який надійшов до установи 20.04.2015 року. На даний час із заробітної плати засудженого відраховано аліментів на загальну суму 14879,68 грн.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії, відносно засудженого ОСОБА_5 зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
-станом на 24.07.2014 року не став на шлях виправлення (протокол №4 від 24.07.2014 року);
-з 24.07.2014 року по 13.01.2015 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 13.01.2015 року);
-станом на 28.01.2016 року дотримується вимог режиму (протокол №1 від 28.01.2016 року);
-станом на 11.07.2016 року злісний порушник режиму (протокол № від 11.07.2016 року);
-станом на 12.01.2017 року дотримується вимог режиму (протокол №1 від 12.01.2017 року);
-станом на 11.01.2018 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 11.01.2018 року);
-станом на 08.07.2019 року дотримується вимог режиму (протокол від 08.07.2019 року).
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
При цьому, процес позитивних змін у особистості засудженого ОСОБА_5 на даний час, на думку суду, не відповідає ступеню виправленню, передбаченого ст.81 КК України, який дає підстави дійти висновку про доведеність його виправлення та унеможливить у подальшому вчинення ним умисних злочинів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1