Справа № 487/5175/18
Провадження № 1-кп/487/249/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року.

Заводський районний суду м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002676 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, є громадянином України, має середню освіту, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, у військовому званні матрос на посаді номера обслуги2-го розрахунку 1-го протитанковий артилерійський взводу 1-ої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
29.06.2018 року близько о 12:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні кімнати 85 по вул. Водопровідна , 19 в м. Миколаєві, таємно шляхом вільного доступу, викрав ноутбук марки «Lenovo Pentium B 960», який належить ОСОБА_5 , спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 3500 грн.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), у вчиненні якого визнається винним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив про те, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловили прокурор та потерпіла.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 29.06.2018 року приблизно о 12-00 год., він знаходився у гуртожитку по АДРЕСА_3 , в кімнаті 85, яка належить ОСОБА_5 , оскільки на той час проживав разом з останньою. ОСОБА_5 у цей час була відсутня в кімнаті, оскільки знаходилась на роботі. Скориставшись відсутністю потерпілої, він взяв з кімнати належний потерпілій ноутбук «Lenovo Pentium B 960» та здав його до ломбарду. Цивільний позов потерпілої на суму 5000 грн. визнає в повному обсязі.
Такі показання обвинуваченогоОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції. За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що перебувала у відносинах з ОСОБА_3 та у останнього були ключі від її кімнати. 29.06.2018 року коли вона повернулась з роботи до дому, то побачила, що зник її ноутбук. В подальшому на її запитання ОСОБА_3 сказав що взяв ноутбук на деякий час та поверне його, але через тиждень так и не повернув, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до поліції. Вартість викраденого ноутбука складає 3500 грн., з яких їй відшкодовано лише 2000 грн. Крім того, їй була завдана моральна шкода, розмір якої на теперішній час вона оцінюю в 3500 грн. Просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 1500 грн. майнової шкоди та 3500 грн. моральної шкоди.
З урахуванням викладеного, суд вважає, вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем за контрактом, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, раніше не судимий, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 3500 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.
Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).
Оскільки в ході судового розгляду вина ОСОБА_3 у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження, та з урахуванням часткового відкодування обвинуваченим завданої шкоди в сумі 2000 грн та зменшення потерпілої суми моральної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1500 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 грн.
Керуючись ст. ст. 127,128, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 грн., а всього 5000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1