02.10.2019 ЄУН № 317/2518/19
УХВАЛА
Іменем України

2 жовтня 2019 року колегія суддів Хортицького районного суду м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
членів колегії : суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України
ВСТАНОВИВ:
05 серпня 2019 року з Запорізького апеляційного суду відповідно до ухвали від 5 серпня 2019 року надійшло кримінальне провадження ЄРДР за 0000461 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 309, ч 2. ст. 310 КК України, з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 .
Ухвалою суду від 5 серпня 2019 року за даним кримінальним провадженням призначене підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою на два місяці, мотивувавши його тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та не відпали, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжких кримінальних правопорушеннях, до затримання не був працевлаштований,не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а тому є достатні підстави вважати, що останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може безперешкодно переховуватися від суду , незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та скоїти інше кримінальне правопорушення. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не має.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вважають, що підстави для продовження дії запобіжного заходу відсутні, оскільки прокурором не доведені суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, просять змінити обраний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, з покладенням певних процесуальних обов`язків , зокрема - носіння електронного засобу контролю, застосування якого цілком забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. При цьому захисник зауважив, що обвинувачений в силу ст.89 КК України раніше не судимий, ризики у справі не підтверджені належним чином, а тяжкість злочинів, за якими обвинувачується ОСОБА_7 не свідчать про наявність ризиків, які б давали підстави для тримання його під вартою, оскільки вина обвинуваченого не доказана.
Прокурор та потерпілий за клопотанням захисника про зміну запобіжного заходу заперечують.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного:
Відповідно до ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження своєю ухвалою має право обрати, змінити або скасувати запобіжний захід, застосований до обвинуваченого.
Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14.05.2019 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 08.08.2019 року.
У підготовчому судовому засіданні 7 серпня 2019 року був продовжений строк дії запобіжного заходу на строк до 6 жовтня 2019 року включено.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали та не змінилися та продовжують існувати на теперішній час .
Обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, йому інкриміновано вчинення декількох злочинів середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому є достатні підстави вважати, що останній, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від суду, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, передбачені п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовуються тим, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які підлягають допиту у даному кримінальному провадженні під час судового слідства, анкетні дані яких стали відомі обвинуваченому після відкриття матеріалів досудового слідства.

Також вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, відповідно до ст.178 КПК України суд враховує, що міцність зв`язків у місці постійного проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , належними доказами суду не доведена, захисником навіть не повідомлена адреса, за якою можливо обрати цілодобовий домашній арешт, не надані відомості про осіб, які зареєстровані та мешкають за зазначеними адресами та доводять їхній родинний зв`язок з обвинуваченим.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 не виправдовує такий ступінь втручання у його права та свободи, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Вік та стан здоров`я, обвинуваченого ОСОБА_7 також не є перешкодою для його тримання під вартою.
Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діянь, в яких він обвинувачується, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою суд не вбачає, оскільки вважає, що даний запобіжний захід в повній мірі не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та буде недостатнім для забезпечення запобігання ризикам, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314 - 316, 331 КПК України,суд,
У Х В А Л И В :
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - тримання під вартою в Запорізькому СІЗО - продовжити до 30 листопада 2019 року, (включно).
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019від 13 червня 2019 року у встановленому порядку

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3