Справа № 465/2159/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

"05" грудня 2019 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_7 злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.03.2002 року аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи із 06.03.2002 року до досягнення дитиною повноліття та допустив заборгованість, яка станом на 22.03.2016 року становить 67467,81 гривень.

Прокурор у судовому засідання заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, мотивуючи його тим, що з часу вчинення злочину минуло більше трьох років, перебіг давності не переривався та не зупинявся.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали, просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла та її представник щодо задоволення клопотання заперечили.

Обвинуваченому судом роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно вимог ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Норма ст.370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Таким чином, дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
З огляду на зміст ч.2 ст.12 КК України, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, є невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 09.03.1977 року вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад три роки, не ухилявся від слідства та суду та не вчинив нового злочину, надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, а отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, закрити кримінальне провадження.

Вирішуючи цивільний позов суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, чи підлягає задоволенню цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Крім того, зі змісту ст. 374 КПК України вбачається, що при ухваленні вироку вирішується питання та зазначаються у мотивувальній частині - підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, а в резолютивній частині - рішення про цивільній позов.
Таким чином, наведеними вище нормами кримінального процесуального закону встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
При цьому кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення питання щодо цивільного позову у разі закриття провадження по справі.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених вище норм, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
Водночас суд роз`яснює, що згідно з ч. 7 ст. 128 КПК України потерпіла ОСОБА_5 , як цивільний позивач, має право пред`явити цивільний позов до ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства.
З наведених міркувань та керуючись ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження ЄРДР №0000239 від 27.01.2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.164 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Ухвалу виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1