ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/696/19 Справа № 208/8503/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 08.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року накладено арешт в частині заборони відчуження на автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra С», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , номер об`єкта НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 28.03.2017 року. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, та дійшов до висновку про необхідність, з метою збереження речового доказу, накладення арешту на майно, а саме на автомобіль, із забороною лише його відчуження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 08.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Вимоги, обґрунтовує тим, що вважає ухвалу незаконною, винесену із істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та норм матеріального права. Вказує, що слідчий у клопотанні про арешт майна не зазначив підстав та мету арешту вилученого майна, не надав жодних документів, які б підтверджували склад кримінального правопорушення та його наявність. Вважає, що заявник ОСОБА_8 зловживає своїми правами та насправді бажає збагатитись за рахунок повернення коштів за реалізований автомобіль. Звертає увагу на те, що автомобіль арештовано з метою обмеження права користування власнику без реальної на те необхідності.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до змісту п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішує суд апеляційної інстанції, тому, виходячи з того, що з повним текстом ухвали слідчого судді від 12 квітня 2019 року апелянт був ознайомлений лише 02 травня 2019 року, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції пропущено з поважних причин, зазначених у клопотанні, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги представника про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Як вбачається з матеріалів провадження, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000161 від 08 серпня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує виключно ризик втрати та передачі майна, що підлягає арешту.
Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти... в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно шляхом заборони його відчуження, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, визнано ним органом досудового розслідування та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту, у зв`язку з чим в цій частині доводи апеляційної скарги представника є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявник ОСОБА_8 зловживає своїми правами та насправді бажає збагатитись за рахунок повернення коштів за реалізований автомобіль не можуть бути прийняті до увагу, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про арешт майна.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Апеляційний суд також погоджується з тим, що позбавлення права користування майном, як на тому наполягав прокурор, не зможе виправдати ступінь втручання у право власності, оскільки в цьому провадженні майно, на яке слід накласти арешт, не містить на собі сліди злочину, а безпосередньо є його об`єктом та обставини провадження не вказують на існування ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення та перетворення майна, оскільки це перебуває поза інтересами ОСОБА_7 . Для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, необхідним і достатнім є накладення арешту із забороною відчуження транспортного засобу.
Інші доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль арештовано з метою обмеження права користування власнику без реальної на те необхідності також є необґрунтованими, оскільки оскаржуваною ухвалою накладено арешт із забороною відчуження транспортного засобу, будь-які обмеження у користуванні автомобілем його власником відсутні.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно є доказом розслідуваного злочину, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.
Крім того, оскаржувана ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року вже була предметом апеляційного перегляду за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої сторони, за результатом розгляду яких, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2019 року була надана оцінка законності ухвали суду першої інстанції, апеляційні скарги були залишені без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали - задовольнити, та поновити останньому строк на оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 08.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4