ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
18 квітня 2019 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретареві ОСОБА_4 ,
За участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачено ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази: 1) 11 вересня 2007 року Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки та звільнений умовно-достроково 03 листопада 2010 року, 2) 29 жовтня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на два роки два місяці та звільнений умовно-достроково 03 червня 2015 року з не відбутою частиною покарання 6 місяців 19 днів,
засуджений за ч.1 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 10 травня 2017 р.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 час його перебування під вартою в період з 10 травня 2017 року по день набрання вироку законної сили включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
________________________________________ Справа № 370/1593/17 Апеляційне провадження:11-кп/824/1009/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 засуджений за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині яке, він вчинив за наступних обставин.

10 травня 2017 року, близько 1730 години, біля житлового будинку по АДРЕСА_3 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , на ґрунті довготривалих боргових відносин, виникла суперечка в процесі якої ОСОБА_6 умисно, з мотивів помсти за образи та інші обвинувачення, наніс чотири колото-різані рани ножем в область грудної клітки зліва ОСОБА_9 , які проникли в грудну порожнину з пошкодженням лівої легені, та одну різану рану в область лівого плеча, з метою заподіяння смерті останньому, після чого зник з місця пригоди.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події до приїзду швидкої допомоги.
Не погодившись з вироком суду, вважаючи його незаконним та несправедливим, через суворість призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2018 року та ухвалити новий вирок, яким пом`якшити йому покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про наявність у його діях цілеспрямованого умислу на позбавлення життя потерпілого, вказуючи, що суд проявив односторонність та певну упередженість до його особи.

Зокрема, свої висновки суд зробив посилаючись лише на покази свідка ОСОБА_10 , ігноруючи той факт, що саме цей свідок прийшов до обвинуваченого разом із потерпілим, маючи недобрі наміри та застосовуючи щодо обвинуваченого фізичне насильство.

Апелянт також зазначає, що наразі захворів на туберкульоз кістки другого та третього хребта, що робить його ув`язнення ще більш нестерпним за станом здоров`я.

Крім того, апелянт вказує, що спричинення тілесних ушкоджень, які призвели до смерті потерпілого, були вчинені ним з метою захисту власного життя та здоров`я, виходячи з цього встановлена судом першої інстанції міра покарання є несправедливо суворою.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого, який апеляційні вимоги змінив, заявивши про повне визнання своєї провини, усвідомлення її і каяття і лише просив пом`якшити до мінімально можливого призначене йому покарання, посилаючись на наявність у нього тяжкого захворювання, та його захисника, який зміни до апеляційних вимог підтримав і також просив пом`якшити покарання його підзахисного до мінімально можливого, прокурора, яка заперечила можливість задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, ґрунтується на частковому визнанні своєї провини самим обвинуваченим, який в суді першої інстанції давав показання, покладені ним і в основу апеляційної скарги, та які були досить повно, всебічно, об`єктивно і неупереджено перевірені судом та визнані такими, що дані з метою ухилитися від покарання за умисне вбивство.

При цьому суд послався на показання під час судового розгляду потерпілої ОСОБА_11 ; свідка ОСОБА_10 , які повністю відповідали його ж показанням в ході досудового розслідування, в тому числі і під час проведення за його участю слідчого експерименту, протокол якого судом досліджено разом з переглядом відеозапису цієї слідчої дії; показання також очевидця того, що сталося, свідка ОСОБА_12 , які він давав також і на досудовому слідстві, в тому числі в ході слідчого експерименту за його участю, протокол якого судом досліджено разом з відеозаписом цієї слідчої дії; протокол огляду місця події та трупа ОСОБА_9 , на тілі якого виявлені рани на передній і задній частинах грудної клітки; висновки експерта - судового медика щодо локалізації, механізму утворення, ступеню тяжкості виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень з висновком, що його смерть настала від чотирьох колото-різаних ран грудної клітини, які проникали в плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені, явищами гемотораксу і супроводжувались масивною гострою крововтратою та шоком; висновками експертів судових біологів, за якими на одязі ОСОБА_6 виявлені сліди крові самого ОСОБА_6 з домішками крові потерпілого ОСОБА_9 , а на лезі ножа, вилученого у ОСОБА_6 виявлено кров потерпілого ОСОБА_9 , на його руків`ї кров обвинуваченого ОСОБА_6 з домішками крові потерпілого ОСОБА_9 ; висновками експерта про те, що виникнення слідів ушкоджень на клаптях шкіри ОСОБА_9 не виключається від дії саме того ножа, який був вилучений у ОСОБА_6 .

Оскільки показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо конкретних обставин досліджуваної події були послідовними, несуперечливими, логічними, переконливими, взаємно підтвердженими та підтвердженими висновками незацікавлених у справі кваліфікованих експертів, суд першої інстанції правильно поклав саме ці показання в основу висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства потерпілого, та не взяв до уваги пояснення обвинуваченого про конкретні обставини конфлікту з посиланнями на його намір захиститися від ОСОБА_9 , маючи при цьому не лише ті обставини, що саме ОСОБА_6 першим дістав з кишені ніж, при цьому порізавши собі руку, почав розмахувати цим ножем, а й надалі, відбігши від ОСОБА_9 , кинув в його напрямі камінь, продовжував розмахувати ножем, удари ножем завдавав у життєво важливі органи в грудну клітину, як в її передню, так і в задню частину, припинив свої дії лише після того, як потерпілий впав на землю, а й на ту обставину, що при цьому, як вказані свідки також пояснили, свідок ОСОБА_10 намагався припинити агресивні дії ОСОБА_6 , відтягти його від потерпілого.

Що ж стосується виду та міри покарання, визначеного судом першої інстанції винуватцю, справедливість якого оскаржено апеляційним порядком, то при вирішенні цих питань суд першої інстанції, і це прямо вказано у вироку, врахував вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, віднесеного за законом до категорії особливо тяжких злочинів, відсутність обставин, які пом`якшували б покарання в силу ст. 66 КК України та наявність обставин, які, в силу ст. 67 КК України, покарання обтяжують, а саме рецидив злочинів та скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів, на працював, новий особливо тяжкий злочин вчинив у період не знятої та не погашеної судимості за попереднім злочином, по місцю реєстрації зарекомендував себе негативно, зробивши на цих підставах висновок, що обвинувачений на шлях виправлення не став, а тому, не зважаючи на те, що ОСОБА_6 на спеціальних обліках у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває та на відомості про стан його здоров`я, прийшов до переконливого висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України.

Цей висновок суд переконливо обґрунтував та вмотивував у вироку і судова колегія з ним згодна, не зважаючи на інші, наведені в апеляційній скарзі, а також і висловлені безпосередньо в апеляційному засіданні, доводи, в тому числі і заяву про повне визнання та усвідомлення провини і щире каяття, бо призначене ОСОБА_6 покарання, близьке до мінімального в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України конкретним обставинам справи та відомостям про особу винуватця, в цілому, відповідає і не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірної суворості.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В силу викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2018 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців після проголошення, а засудженим, оскільки він утримується під вартою, - в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: