ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1745/19 Справа № 207/4542/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року в кримінальному провадженні №0001420 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, безпартійного, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, відомості про відношення до військової служби в матеріалах провадження відсутні, військовий квиток не вилучався, не судимого відповідно до вимог ст. 89 КК України, працюючого на Приватному підприємстві «Харченко», проживаючого у АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року, угоду про примирення від 21.12.2018 року укладену між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 затверджено. Визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 286 гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом, в період часу з серпня 2016 року по листопад 2018 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 , мешкав у квартирі АДРЕСА_2 , яку винаймав у потерпілого ОСОБА_7
13.11.2018 року приблизно о 18.30 годині у ОСОБА_8 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, що знаходилося у квартирі.
Реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, та, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , таємно викрав майно останнього, вартість якого відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 6615-18 від 18.12.2018 року становила на загальну суму 3854 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 фактично просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити обвинуваченому більш суворе покарання.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання є занадто м`яким та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Вказує, що заяву про примирення він підписав під тиском, ОСОБА_8 погрожував йому, та вони фактично не примирилися.
Вважає, що дії ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
Потерпілий в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволенні апеляційної скарги, просив залишити вирок суду без змін.
Обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни або скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а відтак і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 .
Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суду апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці).
Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочину середньої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0001420 відносно ОСОБА_8 , разом з обвинувальним актом та матеріалами досудового розслідування, в порядку ст. 291 КПК України до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла угода про примирення, укладена 21.12.2018 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 згідно якої, обвинувачений та потерпілий за умовами угоди про примирення, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України та погодились на призначення покарання останньому за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
Так, згідно з аудіозаписом судового засідання від 05.04.2019 року, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 цілком розуміють права визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом, також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що він не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного покарання, з приводу апеляційної скарги пояснив, що його позиція стосовно угоди, змінилась та він не бажає примиритись з обвинуваченим ОСОБА_8 та просить призначити останньому більш суворе покарання.
Колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про те, що він не погоджується з розміром покарання призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_8 ..
Як вбачається з вироку суду та матеріалів провадження, судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні було з`ясовано, що сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідно до угоди сторонами було узгоджено розмір покарання та сторони розуміють наслідки укладення та затвердження такої угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України обсяг оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості є обмеженим. Підстав для скасування вироку суду першої інстанції, яким затверджено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, з причини зміни позиції потерпілого стосовно укладеної угоди чинним законодавством не передбачено.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону у повному обсязі. Підстави, зазначені в апеляційній скарзі потерпілого, для скасування вироку на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення є надуманими.
При апеляційному перегляді не встановлено даних укладання угоди про визнання винуватості внаслідок застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.
З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає підстав, які б вказували на незаконність рішення суду першої інстанції.
Зміст апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 та наведені доводи не спростовують правильності рішення суду щодо затвердження угоди від 21 грудня 2018 року про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 .
Керуючись ст. 394, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 412, 419, 468-472 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3