233 Справа № 233/1898/18
на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області
від 24 травня 2019 року
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Судом було встановлено, що ОСОБА_1 28 лютого 2018 року знаходилась за місцем мешкання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де впродовж дня останні вживали спиртні напої. Того ж дня, приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились в кухонній кімнаті вищевказаної квартири, де ОСОБА_2 сидів за столом, а ОСОБА_1 в цей час готувала їжу. В ході приготування їжі ОСОБА_1 неодноразово підходила до кухонного столу, за яким сидів ОСОБА_2 , та останній почав вчиняти дії, направлені на схиляння ОСОБА_1 до вступу з ним у статеві зносини, при цьому схопив ОСОБА_1 за ногу, а потім за інші інтимні частини тіла. При цьому ОСОБА_1 просила ОСОБА_2 припинити вищевказані дії, направлені на схиляння останньої до вступу з ним у статеві зносини. Однак, ОСОБА_2 не реагував на зауваження та прохання ОСОБА_1 та продовжуючи свої протиправні дії, схопив ОСОБА_1 за передпліччя обох рук та почав тягнути до себе, через що остання також вдарилась правим коліном об кухонні меблі.
Своїми протиправними діями ОСОБА_2 спричинив останній наступні тілесні ушкодження: крововиливи правого та лівого передпліччя, правого плеча, лівої молочної залози, садно в області правого колінного суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Через протиправні та образливі дії ОСОБА_2 у ОСОБА_1 виникла особиста неприязнь по відношенню до ОСОБА_2 , внаслідок чого у неї виник злочинний намір, направлений на умисне вбивство останнього.
28.02.2018 року в період часу з 16 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_1 , знаходячись у кухонній кімнаті вищевказаної квартири, коли ОСОБА_2 тримав ОСОБА_1 за руки, вирвала праву руку та будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_2 , під час сварки з останнім, діючи з метою протиправного заподіяння смерті останньому, зі стола взяла в праву руку кухонний ніж та нанесла ОСОБА_2 зазначеним ножем удар в область грудної клітини спереду. Після чого, коли від завданого удару ОСОБА_2 нахилився, ОСОБА_1 , утримуючи у правій руці ніж, з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, направленого на вбивство ОСОБА_2 , діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нанесла другий удар в область грудної клітини ОСОБА_2 ззаду.
Своїми діями ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 наступні тілесні ушкодження: колото - різану рану передньої поверхні лівого плечового суглобу, проникаючу у ліву плевральну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені; колото - різану рану задньої поверхні грудної клітини з права в проекції 8 міжребер`я по лопаточній лінії, проникаючу в праву плевральну порожнину з пошкодженням нижньої долі правої легені, що за ступенем тяжкості стосовно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
28.02.2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці, причиною смерті останнього є загальне недокрів`я внутрішніх органів, обумовлене вищезазначеними тілесними ушкодженнями. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_1 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині.
На переконання суду, застосовуючи таке знаряддя злочину, як ніж, обвинувачена розуміла, що цим предметом можна заподіяти смерть і усвідомлюючи це, умисно завдала ним 2 удари потерпілому в область грудної клітини, і внаслідок цього заподіяла ОСОБА_2 тілесні ушкодження, зазначені у висновку судово-медичної експертизи, саме від яких настала його смерть, що свідчить про спрямованість умислу обвинуваченої саме на скоєння умисного вбивства потерпілого. Завдаючи 2 удари ножем, ОСОБА_1 усвідомлювала небезпечний характер своїх дій, що посягають на життя потерпілого і передбачала, що наслідком таких дій може стати смерть останнього.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної й достатньої для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Таким чином, за кримінальним законом перевищення меж необхідної оборони можливе лише під час оборони, коли винний перебував у стані необхідної оборони і діяв з мотивів захисту.
Показання обвинуваченої ОСОБА_1 в судовому засіданні стосовно того, що вона завдала ОСОБА_2 удари ножем, захищаючись від спроб приставання до неї з боку ОСОБА_2 , суд розцінює як спосіб захисту, оскільки після нанесення ОСОБА_2 одного удару, від якого останній зігнувся та нахилився вперед, тим самим його дії були припинені, ОСОБА_1 не зупинилася та з метою доведення свого злочинного наміру до кінця нанесла ОСОБА_2 другий удар в область грудної клітини ззаду. Отже, аргументи сторони захисту про заподіяння ОСОБА_1 смерті потерпілому при перевищенні меж необхідної оборони є неспроможними, оскільки суперечать встановленим обставинам справи та дослідженим доказам, які узгоджуються між собою. З огляду на зазначені доводи сторони захисту суд розцінює їх як засіб захисту.
З вказаними висновками суду я погоджуюсь.
Відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 282 від 21 березня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу, який відповідає інкримінованому правопорушенню, будь яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством, іншим хворобливим станом не страждала. Являлася психічно здоровою. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відповідає інкримінованому правопорушенню, ОСОБА_1 у стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебувала, знаходилась у стані простого алкогольного сп`яніння. При цьому могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_1 будь яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством, іншим хворобливим станом не страждає. Являється психічно здоровою. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_1 не потребує. ОСОБА_1 в досліджуваний період часу не перебувала у стані фізіологічного афекту. В зазначений період часу ОСОБА_1 не перебувала в іншому стані вираженої емоційної напруги стресу, фрустрації, яке б істотним чином вплинуло на її свідомість і діяльність. У ОСОБА_1 відсутні будь які виражені індивідуально психологічні характеристики, які б суттєвим чином впливали на її свідомість та діяльність (дію, висловлювання), в тому числі й в дослідній ситуації.
А отже, судом не встановлено наявність у ОСОБА_1 сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту), тобто раптового емоційного процесу, викликаного поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо, та певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними, зумовленого діями потерпілого ОСОБА_2 , що є ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 116 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Проте суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_1 відповідно до ст. 66 КК України лише наявність у неї двох малолітніх дітей та не врахував, обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, а саме наявність протиправних дій ОСОБА_2 , який спричинив останній наступні тілесні ушкодження: крововиливи правого та лівого передпліччя, правого плеча, лівої молочної залози, садно в області правого колінного суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, чим спровокував вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також те, що кримінальне правопорушення було спровоковано віктимною поведінкою потерпілого, незважаючи на наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вважаю, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 , а також для попередження вчинення нею нових злочинів було б призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Суддя ОСОБА_3