ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4887/19
Провадження № 1-кс/362/1702/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001147 від 17.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
20.08.2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту із забороною права користування на речі, вилучені в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: куртку темно-синього кольору з плямами, яка була упакована до поліетиленового пакету та опечатана належним чином, з метою забезпечення збереження речових доказів та отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001147 від 17.08.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.08.2019 року, приблизно о 23 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ході словесного конфлікту виник прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Після чого, з метою реалізацію свого злочинну умислу, передбачаючи можливість настання у потерпілого тілесних ушкоджень від своїх дій і бажаючи їх настання, повністю усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар ногою в область спини ОСОБА_6 , внаслідок чого, останній впав на землю, а ОСОБА_5 продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, підійшов до нього та наніс хаотичні удари по тулубу та голові ОСОБА_6 , тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Згідно довідки Васильківської ЦРЛ №46 від 17.08.2019 року, у ОСОБА_6 виявлено закритий пневмоторакс праворуч, перелом 7-8 ребер з права.

Виходячи з вище викладеного, 17.08.2019 року, ОСОБА_5 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання ОСОБА_5 , слідчим у відповідності до вимог ч.3 ст. 208, ч.7 ст. 223 та ст. 236 КПК України, було проведено обшук підозрюваного ОСОБА_5 , в ході проведення якого в останнього було вилучено: куртку темно-синього кольору з плямами, яка була упакована до поліетиленового пакету та опечатана належним чином.

17.08.2019 року постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ОСОБА_7 , куртку темно-синього кольору з плямами, що була упакована до поліетиленового пакету та опечатана належним чином, було визнано речовим доказом, оскільки вищевказана річ зберегла на собі інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є достатні підстави вважати, що вищевказані речі являються речовим доказом.

В клопотанні зазначено, що з метою збереження від знищення чи спотворення речових доказів на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме куртку темно-синього кольору з плямами, яка була упакована до поліетиленового пакету та опечатана належним чином.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, слідчий надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, кримінальне провадження за №0001147 від 17.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з матеріалів клопотання та кримінального провадження №0001147 від 17.08.2019 року, вбачається, що у провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0001147 від 17.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України (а.с.3).

Положенням ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
17.08.2019 року, ОСОБА_5 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання ОСОБА_5 , слідчим у відповідності до вимог ч.3 ст. 208, ч.7 ст. 223 та ст. 236 КПК України, було проведено обшук підозрюваного ОСОБА_5 , в ході проведення якого в останнього було вилучено: куртку темно-синього кольору з плямами, яка була упакована до поліетиленового пакету та опечатана належним чином, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.7-9).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучені під час проведення обшуку речі, про накладення арешту на які порушує питання слідчий, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення та проведення необхідних експертиз, отримання доказів, збереження речових доказів, щодо вчинення кримінального правопорушення, виявлення осіб, що причетні до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність арешту зазначеного майна.
На підставі наведеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001147 від 17.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК Українизадовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення 17.08.2019 року огляду затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником яких є останній, а саме накуртку темно-синього кольору з плямами, яка була упакована до поліетиленового пакету з метою забезпечення збереження речових доказів та отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_8