печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на всі рахунки, перелічених нижче осіб, відкриті в АТ КБ «Приватбанк»: 01001, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, шляхом заборони усіх видаткових операцій, спрямованих на зменшення активів на рахунках їх власників, з можливістю зарахування на рахунки коштів, що надходять та подальшим повідомленням слідчого про спроби здійснення даними особами будь-яких фінансових операцій, пов`язаними з банківськими рахунками:
ОСОБА_4 , РНОКППФО НОМЕР_1 ;
ОСОБА_5 , РНОКППФО НОМЕР_2 ;
ОСОБА_6 , РНОКППФО НОМЕР_3 ;
ОСОБА_7 , РНОКППФО НОМЕР_4 ;
ОСОБА_8 , РНОКППФО НОМЕР_5 ;
ОСОБА_9 РНОКППФО НОМЕР_6 ;
ОСОБА_10 , (громадянин Російської Федерації, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 );
ОСОБА_11 , РНОКППФО НОМЕР_7 .
Вказане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000316 від 25.05.2018 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Мотивуючи клопотання про арешт майна прокурор вказує наступне.
Як зазначає прокурор, організована група осіб на території України за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, здійснює незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.
Під час проведення слідчих (розшукових) дій було здійснено сукупність заходів, спрямованих на виявлення у підозрюваних осіб: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 відкритих рахунків у різних банківських установах, на які налагоджено надходження безготівкових грошових коштів, здобутих від незаконного обігу наркотиків, від значної групи встановлених і невстановлених фізичних осіб та поповнення рахунків особисто власниками рахунків, які у подальшому використовувались для оплати за товари та послуги.
Зокрема, стало відомо, що підозрюваними особами, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 відкрито банківські рахунки у АТ КБ «Приватбанк».
Прокурор вказує, що банківські рахунки використовуються для незаконних цілей, кошти, розміщені на вищевказаних рахунках є відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КК України предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
З урахуванням вказаних обставин та з метою попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, зважаючи на те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і спів розмірним завданням кримінального провадження, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешти на грошові кошти зазначених нижче осіб, які знаходяться на всіх рахунках в АТ КБ «Приватбанк» шляхом заборони усіх видаткових операцій, спрямованих на зменшення активів на рахунках їх власників.
Метою арешту є забезпечення збереження речових доказів, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор не з`явився, до суду слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчим у клопотанні не конкретизовано та не індивідуалізовано на які саме банківські рахунки необхідно накласти арешт.
За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку прокурора необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала про може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1