Провадження № 1-кс/344/7045/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000308 від 22.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що 19 липня 2019 року відповідно до затвердженого плану заходів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо забезпечення правопорядку та публічної безпеки під час проведення передвиборчої кампанії та позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року, слідчий слідчого відділення Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , перебував під час виконання службових обов`язків та у відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», виконував покладені на поліцію завдання щодо забезпечення публічної безпеки та громадського порядку на території дільничної виборчої комісії № 260418, що в с. Акрешори Косівського району Івано-Франківської області.

Зазначено, що 21.07.2019 року о 20.00 год. після закриття дільничної виборчої комісії слідчий слідчого відділення Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 відповідно до пунктів плану забезпечував підтримання правопорядку на території дільничної виборчої комісії № 260418. Цього ж дня, близько 23.30 год. ОСОБА_6 під час охорони громадського порядку біля вхідних дверей дільничної виборчої комісії почув крики. Прибувши до вказаного місця до нього звернулася голова дільничної виборчої комісії ОСОБА_7 з приводу припинити протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які зі слів ОСОБА_7 намагалися зайти у приміщення дільничної виборчої комісії, при цьому наносили удари ногами у вхідні двері.

У клопотанні вказано, що працівник поліції ОСОБА_6 , з метою припинення незаконних дій висловив законну вимогу вказаним особам припинити зазначені протиправні дій та підійшов підійти до останніх з метою припинити протиправні дії. Однак, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 не бажаючи виконувати законні вимоги поліцейського, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почали поводити себе зухвало та агресивно, голосно висловлюючись нецензурною лайкою в адресу поліцейського ОСОБА_6 , відмовились виконувати законні вимоги працівника поліції відштовхуючи його в область грудей та передпліччя шарпали за різні частини форменого одягу, однострою, чим вчинили опір поліцейському під час виконання ним службових обов`язків. Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність 21.07.2019 року,близько 23.30 год., перебуваючи поряд із дільничною виборчою комісією № 260418, що в с. Акрешори Косівського району Івано-Франківської області ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 керуючись єдиним злочинним умислом на заподіяння працівникові поліції тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, усвідомлюючи що ОСОБА_6 одягнутий у формений одяг, однострій, працівника поліції і перебуває при виконанні службових обов`язків, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_6 , повалили останнього на землю, де утрьох нанесли серію ударів по голові та тілу потерпілого, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійних саден обличчя, правої китиці, забійної гематоми обличчя, забою м`яких тканин поперекової ділянки хребта.

Матеріалами клопотання зазначається, що 22 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень доводиться протоколом огляду місця події від 22.07.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими доказами в їх сукупності.

Матеріалами клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочини, які відносяться до категорії злочинів середньої та невеликої тяжкості, за вчинення яких згідно із ч. 2 ст. 342 передбачено покарання у вигляді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до двох років та відповідно до ч. 2 ст. 345 КК України передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, з підстав, викладених в ньому.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки вважає наведені прокурором ризики не доведеними, безпідставними, просив врахувати характеризуючі особу підозрюваного дані, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження (не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення), а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 відповідного злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, однак наявність підстав, що існують ризики переховування підозрюваного від досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведено в судовому засіданні.

Проте, враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, представлені дані про наявність місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, вважаю, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, на строк шістдесят днів до 19 вересня 2019 року включно, оскільки згідно довідки в.о. старости с. Текуча об`єднаної територіальної громади Яблунівської селищної ради № 77102.2-18 від 22.07.2019 року слідує, що ОСОБА_4 зареєстрований в селі Акрешори, однак фактично проживає в селі Текуча.

Також, на підозрюваного слід покладсти обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України. На переконання слідчого судді саме цей запобіжний захід надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що на підставі ч.4 ст. 194 КПК України слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, на строк шістдесят днів до 19 вересня 2019 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді діє до 19 вересня 2019 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 25.07.2019 року.