Єдиний унікальний номер 205/2099/19
У Х В А Л А

18 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000181, № 0002884, 0000062, № 0000094 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають обвинувальні акти у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ризики, які послужили підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні віднесли вирішення питання щодо продовження йому запобіжного заходу на розсуд суду.
Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, дослідивши їх доводи і обґрунтування, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

В свою чергу, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед іншого вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Більше того, судом при прийнятті даного рішення враховано і практику Європейського суду з прав людини, а саме, рішення у справі «Боротюк проти України» від 16.10.2010р., ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. А тому застосування у даному кримінальному провадженні найтяжчого запобіжного заходу, з урахуванням обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, слід розглядати як крайню необхідність і вказує на те, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч.1 статті 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, документи в підтвердження позитивної репутації обвинуваченого останнім не надано, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Так, під час розгляду справи судом, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

А тому суд зважаючи, що ризики, які враховувалися ОСОБА_3 при продовженні йому запобіжного заходу на теперішній час не змінилися, перебуваючи на свободі, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які на теперішній час ще не допитані, вчинити інші злочини.
Крім того, обвинувальні акти у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, складені відповідно вимог кримінального процесуального кодексу України та підсудні Ленінському районному суду м. Дніпропетровська. Підстав для повернення кримінальних проваджень прокурору для провадження досудового слідства, закриття провадження судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 217, 315-317, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 24-00 години 14 листопада 2019 року включно.
Призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України на 14.00 годину 27 вересня 2019 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, вул. Коробова, №6.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1