справа №174/462/19
провадження №1-кп/176/232/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , представників потерпілого за довіреністю головного спеціаліста-юрисконсульта відділу організації правової роботи юридичного управління Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , начальника відділу з питань виплати пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника за ордером про правову допомогу ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 липня 2017 року за №0000310, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Петропавловськ-Камчатський РФ, громадянки України, з середньою технічною освітою, працюючої машиністом конвеєра дільниці отримання формувальних пісків збагачувального виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», заміжньої, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, особою з інвалідністю не являється, раніше не судимої, зареєстрованої та мешкаючоїза адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , яка достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_8 зник та за місцем мешкання не перебуває, незаконно, шляхом обману, отримувала за нього пенсію, чим заволоділа державними коштами у великих розмірах, при наступних обставинах.

Відповідно до розрахунку № ФД 82496 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.10.1969 року ОСОБА_8 призначена пенсія за вислугу років у розмірі 75 відсотків від окладу останнього.

Відповідно до постанови глави адміністрації м. Волгодонська Ростовської області Російської Федерації № 304 від 19.05.1992 року за заявою ОСОБА_9 , останню визнано опікуном її недієздатного батька ОСОБА_8 , який на той час вже був пенсіонером та отримував пенсію за вислугу років, після чого ОСОБА_6 почала отримувати пенсію за свого батька.

Згідно з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 пенсія ОСОБА_8 призупинена з 01.07.1992 року у зв`язку зі зміною місця мешкання останнього - переїздом до міста Вільногірська Дніпропетровської області України.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року на обласні військові комісаріати України покладалась функція призначення та перерахунку пенсії особам, звільненим з військової служби, а виплата та контроль за виплатою пенсії проводилась установами « ОСОБА_10 », відповідно до зазначеного закону та «Інструкції з виплати пенсії особам, звільненим з військової служби та деяким іншими особам», тому з липня 1992 року ОСОБА_8 , який переїхав на постійне місце мешкання до м. Вільногірська Дніпропетровської області Україна, нарахування пенсії проводив ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, відповідно до порядку передачі органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2006 року № 1522, з 01.01.2007 року на Пенсійний фонд України покладені функції з призначення та виплати пенсій. На пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ОСОБА_8 перебував з 01.01.2007 року по 31.07.2017 року, якому у вказаний період нараховувалась пенсія, а отримувала її його донька ОСОБА_6 .

ОСОБА_8 , 1926 року народження, 11.07.2003 року був доставлений до приймального відділення КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» за переводом з Дніпропетровської міської багатопрофільної лікарні №16. У вказаному закладі перебував на лікуванні з 11 липня 2003 року по 24 липня 2003 року з діагнозом: органічне ураження головного мозку складного ґенезу з виходом у деменцію. Смерть хворого ОСОБА_8 , 1926 року народження, настала від тривалої хвороби, у вищевказаному лікувальному закладі 24.07.2003 року в 9:45 годин.

На підставі постанови начальника Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури від 09.08.2018 року проведено ексгумацію трупу померлого ОСОБА_8 , 1926 року народження, лікарське свідоцтво про смерть № 287/26 від 25.07.2003 року, видане ВІП КЗ «ДОПАБ» (Дніпропетровське обласне поталого-атомічне бюро) м. Дніпропетровськ, який згідно листа № 4539 від 22.12.2017 року головного лікаря КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» похований на кладовищі «Н. Ігрень» участок 10-Б, ряд 23, місто 60, після чого 14.08.2018 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу з метою порівняння молекул ДНК останнього з молекулами ДНК ОСОБА_6 , у якої також було відібрано зразки буккального епітелію. Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 458 молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічною донькою померлого ОСОБА_8 , 1926 року народження, захованого на кладовищі «Н. Ігрень», участок 10-Б, ряд НОМЕР_1 , з вірогідністю не менше 99,99999.

Таким чином, у ОСОБА_6 , яка достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_8 , починаючи з 01.08.2003 року відсутній за місцем мешкання, у невстановленому місці, у невстановлений час, але не раніше 01.08.2003 року, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Так, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння державними коштами у великих розмірах, діючи умисно з корисних спонукань, шляхом обману, не повідомивши органи, які здійснювали нарахування та виплату пенсії ОСОБА_8 , про те, що останній зник та за місцем мешкання не перебуває, починаючи з 01.08.2003 по 31.07.2017 продовжила отримувати пенсію за останнього.

Згідно висновку судової економічної експертизи № 23/11.2/2 від 25.02.2019 року документально підтверджується розрахунок пенсійного фонду, який міститься в матеріалах даного кримінального провадження, щодо виплати пенсії недієздатному пенсіонеру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку отримувала його рідна донька за період часу з 01.08.2009 року до 31.07.2017 року, на суму 250208,62 грн., у тому числі по роках: 2009 рік (з 01.08.2009 року - 31.12.2009 рік) - 8567,35 грн.; 2010 рік - 21545,15 грн.; 2011 рік - 21865,30 грн.; 2012 рік - 23914,40 грн.; 2013 рік - 33087,07 грн.; 2014 рік - 35872,20 грн.; 2015 рік - 36158,40 грн.; 2016 рік - 41088,15 грн.; 2017 рік (з 01.01.2017 року - 31.07.2017 рік) - 28110,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_8 зник та за місцем мешкання не перебуває, незаконно, шляхом обману, отримувала за нього пенсію, тим самим заволоділа державними коштами у великих розмірах, чим спричинила збитки державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на суму 250208,62 грн.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 вину у вчиненні цього кримінального правопорушення визнала повністю.

Дала показання про те, що її батько ОСОБА_8 , 1926 року народження, з 1992 року став мешкати разом з нею як член родини та з цього часу вона оформила над ним опікунство у зв`язку з психічною хворобою. У 2003 році у зв`язку з необхідністю лікування останній був розміщений до спеціалізованого психіатричного закладу м. Дніпропетровська, після чого місце перебування його стало не відоме та вона зверталась до органів поліції щодо проведення розшуку та встановлення місця перебування та згодом їй стало відомо, що такий є померлим та похованим. Однак, умисно приховуючи ці обставини, з метою заволодіти грошовими коштами у вигляді пенсійних виплат шляхом обману, вона умисно як діючий опікун звернулась до управління Пенсійного фонду за місцем мешкання з приводу оформлення подальшого проведення пенсійних виплат і відкриття у зв`язку з цим карткового рахунку, після чого за допомогою банківської картки протягом 2009-2017 років вона періодично робила зняття пенсійних виплат і таким чином заволоділа грошима у сумі 250208,62 грн. На цей крок вона зважилася піти через стан здоров`я свого чоловіка, який захворів на тяжку хворобу базалноклітинний рак шкіри, протягом 2006 року мало місце неодноразове оперативне втручання, що надалі потребувало для реабілітації та підтримання здорового стану курси хіміотерапії та забезпечення ліків, доходи сім`ї цього робити не дозволяли, хвороба не пішла остаточно, у 2019 році після чергового переогляду лишилась встановленою третя група інвалідності. Висловила каяття та просила суворо не карати.

Оцінюючи зібрані та досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої в обсязі, що наведений у вироку, повністю доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями обвинуваченої, а також іншими фактичними обставинами справи, які сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи нема сумнівів в їх добровільності та істинності їх позицій а також судом їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини, пов`язані з часом, місцем, способом вчинення злочину, послідовністю подій, формою умислу, найменуванням та кількістю майна у вигляді грошових коштів, які являлись предметом заволодіння шляхом обману.

Аналіз зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що ОСОБА_6 за фактом заволодіння чужим майном у вигляді пенсійних виплат вчинила діяння, яке передбачене ст. 190 ч. 3 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

При призначені обвинуваченій виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості та характер вчиненого останньою кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріального збитку.

При вивченні особи обвинуваченої встановлено,що остання на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання та роботи характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обтяжуючі покарання обвинуваченій обставини у справі відсутні.

Суд враховує у якості пом`якшувальних покарання обвинуваченій ОСОБА_6 обставини її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки остання відповідно до пояснень прокурора як процесуального керівника в ході досудового розслідування добровільно надала відібрання зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи та тим самим активно сприяла розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування останньою завданих злочином збитків, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки знайшли своє підтвердження обставини захворювання чоловіка обвинуваченої на хворобу базалноклітинний рак шкіри, неодноразове оперативне втручання починаючи з 2006 року та підтвердження продовження встановленої групи інвалідності у зв`язку з хворобою до 10.07.2020 року включно.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові пленуму №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Тобто розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена в ході досудового розслідування активно сприяла розкриттю злочину, збиранню доказів, приймаючи участь у слідчих діях, збирала кошти за рахунок сімейного бюджету та шляхом неодноразових платежів добровільно частково відшкодувала частину завданих збитків, що вказує не тільки на суб`єктивне ставлення та висловлення щирого каяття, а й дієві прояви щирого каяття.

Верховний Суд України в постанові Пленуму №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернув вагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні обвинуваченій виду та міри покарання суд також враховує та керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема висловленою у рішенні «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року, «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року, згідно яких покарання повинно бути законним, не свавільним, та рішення «Ісмаїлов проти Росії», у відповідності до якого покарання має бути пропорційним, не становити надмірного тягаря для особи.
Таким чином, враховуючи у сукупності характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, відсутність обтяжуючих та наявність низки пом`якшуючих покарання обставин, позитивні характеристики та відповідний висновок органу пробації, суд приходить до висновку та вважає необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження від вчинення нових злочинів обрати покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі з іспитовим терміном.

Прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_11 як прокурором у кримінальному провадженні №0000310 заявлений цивільний позов в рамках цього кримінального провадження в інтересах держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 250208,62 грн. В судовому зсіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала позов, зменшивши при цьому ціну позову з вирахуванням сум збитків, які вже є відшкодовані ОСОБА_6 в добровільному порядку, та такі вимоги є повністю визнані обвинуваченою.

В порядку ст. 129 КПК України суд приходить до висновку про повне задоволення уточнених заявлених позовних вимог, оскільки згідно зі ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а судом встановлені винні дії ОСОБА_6 в обсязі, що зазначений у вироку, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку, та наслідком яких є завдання шкоди потерпілому.

Згідно зі ст. 124 ч. 2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно довідки витрати на проведення судової економічної експертизи № 23/11.2/2 від 25.02.2019 року складають 2288 гривні 00 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

При вирішенні долі речових доказів по справі у відповідності до положень ст. 100 КПК України суд вважає доцільним речові докази, вилучені в ході огляду у вигляді частин трупу ОСОБА_8 кістки, кістки черепу, кістки ймовірно від ключиці, кістки ймовірно від пяточної кістки, які за квитанцією 376 передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Вільногірського відділку Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, повернути як близькій родичці ОСОБА_6 для проведення обряду поховання.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
П Р И С У Д И В :

Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шість) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_11 в інтересах держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суму 235208 (двісті тридцять п`ять тисяч двісті вісім) гривен 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово економічної експертизи № 23/11.2/2 від 25.02.2019 року в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривен 00 копійок

Речові докази частини трупу ОСОБА_8 у вигляді кісток, кісток черепу, кістки ймовірно від ключиці, кістки ймовірно від пяточної кістки, які за квитанцією 376 передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Вільногірського відділку Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_6 для проведення обряду поховання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1