Справа № 645/4595/19
Провадження № 1-кп/645/685/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2019 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, 16.12.2002 року Вовчанським р/с Харківської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. З, 289 ч. 2 , 70 КК України до 6 років позбавлення волі; 22.12.2011 року Московським р/с м. Харкова за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до 2 років позбавлення волі; 28.10.2015 року Фрунзенським р/с м.Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 01.04.2016 року Київським р/с м. Харкова за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч.2, 71 ч. 1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 04.04.2018 року відповідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 3 квітня 2018 року на підставі ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 01.04.2016 року. проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.. 289 ч.2 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що дійсно 8 лютого 2019 року, він взяв в оренду у ОСОБА_5 автомобіль «Nissan Almera» д.н. НОМЕР_1 , на два дні, однак, у зазначений строк автомобіль не повернув, а 11 лютого 2019 року продав його на авторинку «Автоград» раніше не знайомому чоловіку.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Разом з тим, підлягає виключенню з обвинувачення посилання, як на обтяжуючу обставину „рецидив злочинів". Згідно ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Відповідно до положень ч.4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Однією з кваліфікуючих ознак ч.2 ст. 289 КК України є повторність, що в свою чергу виключає можливість суду при призначенні покарання ще раз урахувати її як обтяжуючу покарання обставину.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово засуджений (вимога УІАЗ при ГУНП в Харківській області від 04.04.2019 року), на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_4 у покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням, його наслідки, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі. із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а також додатково обов`язок, необхідний і достатній для його виправлення, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України
Цивільний позов не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
У справі наявні процесуальні витрати, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_4 з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,
Також додатково покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ у справі - автомобіль «Nissan Almera» д.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл.проф. М.С. Бокаріуса процесуальні витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи №8357 від 24.04.2019 року у розмірі 1570 грн. (тисяча п`ятсот сімдесят гривень).
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: