КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4923/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», де перебуває підозрювана ОСОБА_6 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.08.2019 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10.09.2019 року включно, з визначенням застави, що становить 34 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК Українищодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Качканар Свердловської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.08.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги доводів сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , а також ненадання слідчим та прокурором до суду в якості обґрунтування клопотання доказів, які підтверджують наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підзахисної більш м`якого запобіжного заходу. Всупереч вимогам ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчим суддею не зазначені обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, також відсутні посилання на покази, які обґрунтовують ці обставини.
В матеріалах кримінального провадження відсутня заява про вчинення злочину від «хранителя» грошових коштів ПАТ «Міський комерційний банк», як і відсутня заява самого ОСОБА_12 про вчинення злочину щодо заволодіння його грошовими коштами, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України - кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається на підставі заяви потерпілого.
Також, сторона захисту посилається на те, що слідчим в якості обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу не представлено жодного доказу наявності в діях ОСОБА_13 ризиків передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 неодноразово викликалася для допитів у даному провадженні і відповідно постійно протягом 3 років відвідувала вказані слідчі дії, жодного разу не ухилялася від явки до органу досудового розслідування, має постійне місце проживання в м. Буча, Київської області та в с. Лісники, Київської області, одружена, знаходиться на пенсії за віком, має на утриманні мати похилого віку, яка є інвалідом другої групи і за якою потрібен постійний догляд, що свідчить про сталі соціальні зв`язки.
Захисник зазначає, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, а також того що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підзахисної. Застава в розмірі 34 000 000 грн., є такою, що не співвідноситься з даними про особу підзахисної та обставинами кримінального правопорушення, у зв`язку із чим є завідомо непомірною для ОСОБА_6 , а отже такою, що визначена з порушенням вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000405 від 27.04.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням зазначено, що 05.05.2006 року Солом`янською районною у місті Києві Державною адміністрацією зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер-Банк» (, далі - ТОВ «Партнер-Банк»).
15.09.2009 року ТОВ «Партнер-Банк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Партнер-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Партнер- Банк»).
19.02.2010 року ПАТ «КБ «Партнер-Банк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Конверсбанк» (далі - ПАТ «Конверсбанк»).
22.07.2011року відповідно до наказу ПАТ «Конверсбанк» № 314-П ОСОБА_6 призначено на посаду директора Департаменту з організації розробки та просування продуктів на ринку банківських послуг.
21.11.2011 між ПАТ «Конверсбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого остання взяла на себе повну матеріальну відповідальність по забезпеченню зберігання довірених їй матеріальних цінностей та зобов`язалася: дбайливо ставитися до переданих їй на зберігання або іншої мети матеріальних цінностей і вживати заходи для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти ПАТ «Конверсбанк» про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених їй матеріальних цінностей; суворо дотримуватися установлених правил лійснення операцій з цінностями та їх зберігання; не розголошувати ніде, ніколи і ні за яких обставин відомі їй операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони.
Відповідно до п. 5 зазначеного договору його дія поширюється на весь час роботи працівника в ПАТ «Конверсбанк».
Таким чином, ОСОБА_6 була матеріально-відповідальною особою та несла повну матеріальну відповідальність по забезпеченню зберігання довірених їй матеріальних цінностей протягом усього часу роботи в ПАТ «Конверсбанк».
17.08.2012 року ПАТ «Конверсбанк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» (далі - ПАТ «Міський комерційний банк»).
21.03.2014 року наказом ПАТ «Міський комерційний банк» № 183-П ОСОБА_6 переведено з посади директора Департаменту з організації розробки та просування продуктів на ринку банківських послуг на посаду Заступника Голови Правління, Члена Правління ПАТ «Міський комерційний банк».
Відповідно до п. 10.1 статуту ПАТ «Міський комерційний банк» (далі - Статут), затвердженого рішенням одноосібного акціонера ПАТ «Конверсбанк» від 06.07.2012 № 33 органами управління банку є Загальні збори акціонерів, Наглядова рада банку та Правління банку.
Відповідно до п. 13.5 Статуту Голова та члени Правління, в тому числі Перший заступник та Заступники Голови Правління, обираються Наглядовою радою більшістю голосів членів Наглядової ради, які беруть участь у засіданні. Заступники Голови Правління є членами Правління.
Пунктом 13.9 Статуту передбачено, що права та обов`язки членів Правління банку визначаються законодавством України, Статутом та Положенням про Правління банку, а також контрактом або трудовим договором, який може бути укладено з кожним Членом Правління.
Пунктом 14.1 Статуту передбачено, що керівниками Банку є Голова та члени Наглядової ради, Голова Правління, його заступники та члени Правління, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених структурних підрозділів Банку.
Відповідно до п. 14.3. Статуту посадовими особами органів управління та контролю Банку є Голова та члени Наглядової ради Банку, Голова та члени Правління Банку, Голова та члени Ревізійної комісії Банку, керівник та працівники служби внутрішнього аудиту.
Відповідно до п. 14.6 Статуту керівники та посадові особи Банку повинні діяти в інтересах Банку, дотримуватися вимог законодавства України, Статуту та інших документів Банку. Керівники та посадові особи Банку несуть відповідальність перед Банком за збитки, завдані Банку своїми діями (бездіяльністю) згідно із законом.
Відповідно до п. 6.4 Положення про правління ПАТ «Конверсбанк» (далі - Положення), затвердженого наказом одноосібного акціонера від № 3 члени Правління мають право, зокрема: видавати розпорядження, обов`язкові для виконання усіма працівниками Банку відповідно до закріплених напрямів роботи; вимагати та отримувати від працівників Банку документи, пояснення, які стосуються блоку питань, що вирішуються ними безпосередньо.
Відповідно до п. 6.6 Положення члени правління несуть відповідальність, в тому числі за збитки, які завдані Банку їх неправомірними діями або бездіяльністю, а також за заподіяну ними шкоду Банку, відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 4.1 Посадової інструкції Заступник Голови Правління ПАТ «Міський комерційний банк» має право: підписувати та візувати документи та кореспонденцію з питань, що належать до його компетенції; розподіляти функціональні обов`язки між працівниками підпорядкованих структурних підрозділів; подавати на розгляд Голові Правління Банку пропозиції щодо структури, штатного розпису і чисельності працівників підпорядкованих структурних підрозділів, призначення, переміщення і звільнення працівників підпорядкованих структурних підрозділів, пропозиції щодо морального та матеріального заохочення, а також пропозиції щодо накладення стягнень.
Таким чином, Заступник Голови Правління, Член Правління ПАТ «Міський комерційний банк» ОСОБА_6 займала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто була службовою особою.
В період з 2012 року по 06.03.2014 року ОСОБА_12 , будучи раніше знайомий із ОСОБА_6 та перебуваючи з нею у дружніх стосунках, усвідомлюючи, що вона працює на керівній посаді в ПАТ «Міський комерційний банк», на її пропозицію розмістив власні кошти на чотирьох депозитних рахунках, відкритих в цьому банку.
06.03.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_12 переукладено депозитні договори шляхом укладення чотирьох нових договорів строкового банківського вкладу № 2630/38/164841 на суму 10 000 000 грн., № 2630/38/164843 на суму 10 000 000 грн., № 2630/38/164847 на суму 10 000 000 грн., № 2630/38/164848 на суму 4 640 000 грн.
06.03.2014 року станом на кінець дня на чотирьох депозитних рахунках ОСОБА_12 , відкритих в ПАТ «Міський комерційний банк», розміщувалися кошти на загальну суму 34 640 000 грн.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 01.04.2014 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_12 в розмірі 34 640 000 грн., які розміщувалися на його депозитних рахунках, відкритих в ПАТ «Міський комерційний банк», шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_12 в розмірі 34 640 000 грн., ОСОБА_6 розробила злочинний план, відповідно до якого необхідно було:
- з використання ключа криптографічного захисту внести до програмного забезпечення, що обслуговує поточну внутрішньобанківську діяльність «Автоматизована банківська система Б2» (далі - АБС Б2) відомості про наміри ОСОБА_12 отримати кошти з депозитних рахунків;
- сформувати в АБС Б2 заяви на видачу готівки та підробити в них підписи від імені ОСОБА_12 ;
- здійснити функцію «проведення» по касі та отримати кошти ОСОБА_12 в касі банку з його чотирьох депозитних рахунків.
Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що вчинити запланований злочин самостійно неможливо, оскільки такі дії потребують здійснення розрахунково-касових операцій в АБС Б2, ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, вирішила схилити до його вчинення підлеглих їй працівників банку, які мають безпосередній доступ до каси банку та АБС Б2, достовірно знаючи про те, що вони є матеріально-відповідальними особами.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 01.04.2014 року, для досягнення свої злочинної мети ОСОБА_6 вирішила залучити до виконання запланованого нею злочину заступника начальника відділення № 23 ПАТ «Міський комерційний банк» ОСОБА_14 та старшого касира цього ж відділення ОСОБА_15 .
При цьому, ОСОБА_6 визначила, що заступник начальника відділення № 23 ОСОБА_14 , як уповноважена особа на виконання функцій з розрахунково-касового обслуговування та матеріально-відповідальна особа, повинна за відсутності клієнта ОСОБА_12 , використовуючи особистий ключ криптографічного захисту, внести до АБС Б2 відомості про наміри останнього отримати кошти зі своїх депозитних рахунків, сформувати в АБС Б2 видаткові касові документи, роздрукувати їх, виконати особистий підпис в графі «виконавець» сформованих та роздрукованих касових документів та передати їх старшому касиру відділення № 23 ОСОБА_15 для подальшого касового оформлення.
В свою чергу, старший касир відділення № 23 ОСОБА_15 , отримавши від ОСОБА_14 касові документи, повинна підписати їх та використовуючи особистий ключ криптографічного захисту увійти до АБС Б2, де здійснити по сформованим касовим документам функцію «проведення».
01.04.2014 року точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Мечнікова, 2, зловживаючи своїм службовим становищем, схилила до вчинення запланованого нею злочину заступника начальника відділення № 23 ОСОБА_14 та повідомила їй порядок виконання злочинних дій щодо заволодіння коштами ОСОБА_12 в частині документального оформлення видаткових документів та проведення їх по касі, на що остання погодилася через свою службову залежність від ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
При цьому, ОСОБА_6 достовірно знала про те, що заступник начальника відділення № 23 ОСОБА_14 , будучи службовою особою, повинна видати завідомо підроблені заяви на видачу готівки, тобто офіційні документи, які здатні спричинити наслідки правового характеру, оскільки є підставою банку видати з операційної каси певну суму коштів для фізичної особи, тобто вчинити службове підроблення.
Усвідомлюючи, що оформити касові документи щодо видачі готівки ОСОБА_12 з його депозитних рахунків та здійснити функцію «проведення» по касі ОСОБА_14 самостійно не зможе у зв`язку з правилами подвійного внутрішнього банківського контролю, який передбачає здійснення однієї операції двома або більше працівниками, ОСОБА_6 надала ОСОБА_14 вказівку залучити до вчинення запланованого нею злочину старшого касира відділення № 23 ОСОБА_15
01.04.2014 року заступник начальника відділення № 23 ОСОБА_14 , діючи на виконання вказівки ОСОБА_6 , схилила до вчинення запланованого злочину старшого касира відділення № 23 ОСОБА_15 та повідомила їй про наміри ОСОБА_6 заволодіти коштами ОСОБА_12 , на що ОСОБА_15 погодилася.
Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
01.04.2014 року ОСОБА_6 надала вказівку ОСОБА_14 та ОСОБА_15 оформити видаткові касові документи щодо зняття коштів з депозитних рахунків ОСОБА_12 в сумі 34 640 000 грн.
01.04.2014 року ОСОБА_14 , виконуючи вказівку ОСОБА_6 , за відсутності клієнта банку ОСОБА_12 та його бажання зняти кошти зі своїх депозитних рахунків, діючи в порушення:
-п. 2.9 Положення про ведення касовий операцій в ПАТ «Міський комерційний банк», затвердженого протоколом Правління від 20.11.2012
№ П - 408, відповідно до якого повинна під час здійснення касових операцій забезпечувати ідентифікацію клієнтів відповідно до вимог чинного законодавства України;
- пункту 5.1 Посадової інструкції заступника начальника відділення № 23 ПАТ «Міський комерційний банк», відповідно до якої вона несе персональну відповідальність за збереження готівки і цінностей в касі відділення, непродуктивні витрати і втрати в діяльності банку, недоліки в організації роботи підрозділу відповідно до чинного законодавства та внутрішніх документів банку, проведення ідентифікації осіб, що здійснюють відкриття рахунків в банку та фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу;
- статті 1 договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного 02.02.2011 року між ПАТ «Конверсбанк» та ОСОБА_14 , відповідно до якого остання взяла на себе повну матеріальну відповідальність по забезпеченню зберігання довірених їй матеріальних цінностей та зобов`язалася суворо дотримуватися установлених правил здійснення операцій з цінностями та їх зберігання, використовуючи власний ключ криптографічного захисту з логіном «80ВКЕУІСН23», будучи службовою особою, внесла до АБС Б2 завідомо неправдиві відомості щодо наміру ОСОБА_12 отримати кошти з його депозитних рахунків, відкритих за договорами банківського вкладу від 06.03.2014 року після чого сформувала в указаній системі та роздрукувала в двох примірниках касові документи - заяви на видачу готівки № 6146 на суму 4 640 300 грн., № 6237 на суму 10 000 000 грн., № 6261 на суму 10 000 000 грн., № 6284 на суму 10 000 000 грн.
Одразу після цього, ОСОБА_14 , усвідомлюючи, що заяви на видачу готівки №№ 6146, 6237, 6261, 6284 від 01.04.2014 року є офіційними документами, які є підставою банку здійснити видачу готівки з депозитних рахунків ОСОБА_12 , виконала свій особистий підпис в графі «виконавець», після чого передала їх старшому касиру відділення № 23 ОСОБА_15 для підпису та здійснення функції «проведення» по касі.
Старший касир відділення № 23 ОСОБА_15 , отримавши заяви на видачу готівки №№ 6146, 6237, 6261, 6284 від 01.04.2014 року, виконуючи вказівку ОСОБА_6 , передану через ОСОБА_14 , за відсутності клієнта банку ОСОБА_12 , його бажання зняти кошти зі своїх депозитних рахунків та підписів останнього в заявах на видачу готівки, усвідомлюючи, що правилами подвійного внутрішнього банківського контролю передбачено здійснення такої операції двома або більше працівниками і її підпис є обов`язковим реквізитом в таких документах, діючи в порушення:
-п. 2.9 Положення про ведення касовий операцій в ПАТ «Міський комерційний банк», затвердженого протоколом Правління від 20.11.2012
№ П - 408 (далі - Положення), відповідно до якого вона повинна під час здійснення касових операцій забезпечувати ідентифікацію клієнтів відповідно до вимог чинного законодавства України;
-п. 5.15 Положення, відповідно до якого вона, отримавши видатковий касовий документ, зобов`язана була перевірити належність пред`явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі;
-п. 18.4 Положення, відповідно до якого у післяопераційний час Банк не задовольняє звернення клієнтів - вкладників щодо дострокового припинення дії депозитного договору або повернення депозиту (вкладу), термін закінчення договору за яким наступив;
- пункту 4.1 Посадової інструкції касира відділення ПАТ «Конверсбанк», відповідно до якого вона несе повну матеріальну відповідальність за довірені кошти та цінності, які надані їй під звіт;
- пункту 4.2 Посадової інструкції касира відділення ПАТ «Конверсбанк», відповідно до якого вона несе персональну відповідальність згідно з чинним законодавством України та Актами внутрішнього регулювання діяльності Банку за дії або бездіяльність, які заподіяли матеріальну шкоду клієнту/Банку або його іміджу; недотримання вимог законодавства України та нормативних актів НБУ в частині обов`язкової ідентифікації клієнтів;
- статті 1 договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного
між ПАТ «Конверсбанк» та ОСОБА_15 , відповідно до якого остання взяла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй матеріальних цінностей і зобов`язалася обережно поводитися з переданими їй на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходи щодо запобігання шкоди, суворо дотримуватися установлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання, в 16.04.2010 післяопераційний час виконала свій особистий підпис в графі «касир» двох примірників заяв на видачу готівки №№ 6146, 6237, 6261, 6284 від 01.04.2014, та використовуючи власний ключ криптографічного захисту з логіном VОЬО 8НЕІЧиК» увійшла до АБС Б2 де здійснила функцію «проведення» по зазначених заявах, в результаті чого з чотирьох депозитних рахунків клієнта ОСОБА_12 незаконно списано кошти на загальну суму 34 640 000 грн.
Після цього, ОСОБА_15 по одному примірнику заяв на видачу готівки повернула ОСОБА_14 для підпису їх клієнтом ОСОБА_12 .
В свою чергу, невстановлена особа у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 02.04.2014 року, діючи в інтересах ОСОБА_6 підробила в заявах на видачу готівки №№ 6146, 6237, 6261, 6284 від 01.04.2014 підписи від імені клієнта ОСОБА_12 в графах «підпис отримувача» та підписи від імені начальника відділення № 23 ОСОБА_16 в графах «контролер», після чого повернула їх ОСОБА_14 .
У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 02.04.2014 року ОСОБА_14 передала ОСОБА_15 підроблені офіційні документи - заяви на видачу готівки №№ 6146, 6237, 6261, 6284 від 01.04.2014 року, які остання підшила до документів каси дня за 02.04.2014 року, так як касові операції по ним проводилися в післяопераційний час 01.04.2014 року, а другі примірники зазначених заяв ОСОБА_15 повернула ОСОБА_14 .
01.04.2014 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа коштами ОСОБА_12 , які зберігалися на його депозитних рахунках, отримавши їх в касі цього банку.
У період з 01.04.2014 року по 05.09.2014 року, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що вищевказані кошти ОСОБА_12 в розмірі 34 640 000 грн. одержані злочинним шляхом, з метою приховування та маскування частини їх незаконного походження, вирішила здійснити з ними фінансові операції, шляхом внесення їх на депозитний рахунок, тобто легалізувати.
05.09.2014 року ОСОБА_6 діючи умисно та з корисливих мотивів, прибула до ПАТ «Профін Банк», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 69, де уклала договір-анкету комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №90.00.006198 від 05.09.2014 року та відкрила депозитний рахунок № НОМЕР_1 на власне ім`я. Починаючи з 05.09.2014 року по 28.10.2014 року ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що кошти ОСОБА_12 у розмірі 34 640 000 грн. одержано злочинним шляхом, з метою приховування та маскування злочинного джерела частини їх походження, володіння ними, місцезнаходження та переміщення, внесла на власний депозитний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Профін банк» кошти в розмірі 27 403 797 грн.
Тобто, з 05.09.2014 року по 28.10.2014 року ОСОБА_6 набувши, володіючи та використовуючи кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинила з ними фінансові операції та дії, спрямовані на приховання та маскування незаконного їх походження, володіння ними, джерела їх походження, місцезнаходження та переміщення у розмірі 27 403 797 грн., що більше ніж у 44 998 разів перевищує разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі.
08.08.2019 року ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України.
12.08.2019 року слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави не менше суми завданих збитків, 34 640 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.08.2019 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10.09.2019 року включно, з визначенням застави, що становить 34 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях національного законодавства, а саме в ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри, всупереч доводам захисника.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до пятнадцяти років.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.
У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав дини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування осування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а також всупереч доводам апеляційної скарги, встановив, що для запобігання встановленим ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, враховуючи особу підозрюваної та обставини вчинення кримінальних правопорушень.
В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_6 , зокрема і ті, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Приймаючи до уваги вказані обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваній ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний («Mangouras v. Spain» (GC) п.п. 81, 92, рішення 28.09.2010 року).

Враховуючи тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя на законних підставах, у відповідності до положень ч. 5 ст. 182 КПК України визначив ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 34 000 000грн., з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, у разі її внесення, який у даному кримінальному провадженні є відповідним і достатнім для забезпечення достатньої та належної поведінки ОСОБА_6 та виконанню останньою покладених на неї обов`язків, при цьому врахувавши наявність встановлених під час проведення досудового розслідування ризиків та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 .

Інші доводи зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно застосував запобіжний захід відносно підозрюваного, а зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10.09.2019 року включно, з визначенням застави, що становить 34 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, аапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4