Справа № 487/4117/19
Провадження № 1-кс/487/4327/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002134 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаїв, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.07.2003 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років обмеження волі;
- 09.02.2004 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
- 19.03.2007 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 187, ч.2 ст.190, ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 04.07.2012 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 08.10.2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на піддставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 08.04.2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 15.05.2019 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 22.05.2019 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
30.05.2019 року начальник відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В клопотанні слідчий зазначає, що Слідчим відділом Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002134 від 28 травня 2019 року, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме за фактом таємного викрадення майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб.
28.05.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив про його задоволення.
Захисник у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, відсутність в матеріалах клопотання будь-яких доказів на підтвердження скоєння кримінального правопорушення її підзахисним. Крім того, зазначила, що протоколи допиту свідків написані усі під копірку, а тому вважати їх належним доказом неможливо.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку захисника. Крім того, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина, яка потребує уваги та матеріального забезпечення.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що 28.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002134 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, у невстановленому місці, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою подальшого використання для вчинення незаконних та протиправних дій, придбали спеціально заготовлений пристрій для відкривання автомобілів автосканер.
28.05.2019 року в дообідній час у період часу з 11:30 год. по 12:00 год., з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна з автомобілів, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 прибули в район Центрального ринку м. Миколаєва, що розташований по пр. Центарльному в м. Миколаєві.
Знаходячись у вказаному місці ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 підшукали автомобілі, з яких можливо за допомогою спеціально заготовленого пристрою для відкривання автомобілів автосканер , викрасти майно.
28.05.2019 року близько 12:00 год., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 побачили припаркований біля буд.№23 по вул. Морехідній в м. Миколаєві автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_8 , та котрий перебуває у тимчасовому користуванні у ОСОБА_9 , в цей час у ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 виник злочинний, протиправний, корисливий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна з автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний, протиправний, корисливий умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , знаходячись у вищезазначений час, у вищезазначеному місці, з метою власного незаконного збагачення, підійшли до автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_1 , скориставшись відсутністю уваги з боку господаря автомобіля та сторонніх осіб, ОСОБА_7 відчинив вказаний автомобіль за допомогою спеціально заготовленого пристрою для відкривання автомобілів автосканер, а ОСОБА_4 , в свою чергу, з вказаного автомобіля таємно викрав два відео регістратори чорного кольору без маркувальних позначень, які належать потерпілій ОСОБА_9 , загальною вартістю 3000 грн..
В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі з місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними противоправними діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України підтверджують досліджені матеріали кримінального провадження, а саме: рапорт працівників поліції, протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину; протокол огляду місця події; протоколи допиту свідків; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протокол допиту потерпілого.
Слідчий суддя критично оцінює доводи захисника про необґрунтованість підозри, пред`явленої її підзахисному, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, виходячи з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність прокурором існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, будучи обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, будучи неодноразово судимим за злочини проти власності може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, посилання захисника на відсутність доказів щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також на недопустимість доказів, суд не приймає до уваги, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, неодноразово судимий за злочини проти власності, в останнє 22.05.2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слід рахувати з 28.05.2019 року.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, розмір застави визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 28815 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» до 26.07.2019 року.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 28815 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , з періодичністю 2 рази на тиждень по понеділкам та п`ятницям з 14-00 год. до 17-00 год.;
- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні;
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 26.07.2019 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1