Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5145/19
У Х В А Л А

22 липня 2019 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання від 14 червня 2019 року,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання від 14 червня 2019 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що 21 червня 2019 року в кабінеті слідчого СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 він отримав постанову від 20 червня 2019 року, яку винесла слідча ОСОБА_5 про відмову в задоволенні його клопотання від 14 червня 20919 року в якому він просив з`ясувати обставини чому старший слідчий СВ ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000161 надавала завідомо неправдиві показання щодо непричетності її до розслідування кримінального провадження №0003125.

Вважає вказану постанову незаконною, необгрунтованою, а тому просить суд скасувати постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 14 червня 2019 року та зобов`язати слідчого задовольнити його клопотання..

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

14 червня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до слідчої в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 з клопотанням в якому просив у з`ясувати обставини чому старший слідчий СВ ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000161 надавала завідомо неправдиві показання щодо непричетності її до розслідування кримінального провадження №0003125.

Постановою від 20 червня 2019 року слідча в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_4 в задоволенні вказаного клопотання.

Так, зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України, а саме мотивувальна частина повинна містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Своє рішення слідчий обгрунтовує тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР у даному кримінальному провадженні було визначено слідчу групу, що свідчить про те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України може проводити будь-який слідчий, який включений до складу слідчої групи, що свідчить про те, що в ході досудового розслідування на даний час не встановлено обставин щодо надання слідчим ОСОБА_6 неправдивих показань .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту.

Відповідно до положень ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають стороні захисту право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Варто звернути увагу, що з огляду на зміст принципу змагальності та порядок збирання доказів в кримінальному провадженні, сторона захисту не позбавлена можливості самостійно отримувати докази, які має намір використати для спростування обвинувачення. Частиною третьою статті 93 КПК України передбачено право сторони захисту на самостійне збирання доказів, зокрема, і шляхом отримання від фізичних осіб відомостей. Таке право сторони захисту може бути реалізоване шляхом отримання від фізичних осіб пояснень (ч.8 ст.95 КПК України). Такі докази можуть зберігатись у сторони захисту і мають бути надані стороні обвинувачення лише під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_4 в своєму клопотанні від 14 червня 2019 року не вказує, які саме слідчі дії слід провести для з`ясування обставин, які викладені в його клопотанні.

Також слід зазначити, що ОСОБА_4 не позбавлений права бути присутнім під час допиту свідка ОСОБА_6 , в разі прийняття про це рішення органом досудового розслідування та ставити їй запитання.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий правомірно відмовив ОСОБА_4 в задоволенні його клопотання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання від 14 червня 2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 24 липня 2019 року о 08.20. год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1