Справа № 567/822/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000150 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кустин Рівненського району Рівненської області, непрацюючого, з середньою освітою, без зареєстрованого місця проживання, фактичного проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчинені злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 185 КК України

встановив:

28 травня 2019 року у вечірню пору доби перебуваючи у кафе «Пінгвін», що в м.Острог Рівненської області, пр. Незалежності, 26, керуючись раптово виниклим умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю ОСОБА_4 , з метою подальшого зняття коштів, таємно викрав мобільний телефон марки «Archos 45b neon» вартістю 937 грн. 50 коп. із встановленою сім картою мобільного оператора «Київстар» абонентський номер НОМЕР_1 вартістю 35 грн. та із встановленим флеш накопичувачем марки «Kingston» об`ємом 2 Гб. вартістю 99 грн.

Викраденим телефоном та флеш накопичувачем ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, сім карту мобільного оператора залишив для подальшого продовження своїх злочинних дій, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1071 грн. 50 коп.

В подальшому, 29.04.2019 о 22:24 год. ОСОБА_5 , відчуваючи безкарність за раніше вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення сім карти мобільного оператору «Київстар», яка перебувала у користуванні потерпілого та до якої було прив`язано карту потерпілого «ПриватБанк» № НОМЕР_2 продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, діючи повторно, використовуючи викрадену напередодні сім карту, за допомогою банкомату 6052 ПАТ КБ «Приватбанк», що в м. Острог Рівненської області по пр.Незалежності, 183, достеменно знаючи пін-код доступу до картки, за допомогою функції «зняття готівки в банкоматі без карти» однією транзакцією таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн., що перебували на особовому рахунку та належали потерпілому ОСОБА_4 .

Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно 30.04.2019 о 03:35 год. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, використовуючи викрадену напередодні сім карту, достеменно знаючи пін-код доступу до картки, за допомогою банкомату 2774 ПАТ КБ «Приватбанк», що в м. Острог Рівненської області по вул. Східна, 2, однією транзакцією таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн., що перебували на особовому рахунку та належали потерпілому ОСОБА_4 .

Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно 30.04.2019 о 03:37 год. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, використовуючи викрадену напередодні сім карту, достеменно знаючи пін-код доступу до картки, за допомогою банкомату 2774 ПАТ КБ «Приватбанк», що в м. Острог Рівненської області по вул.Східна, 2, однією транзакцією таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн. що перебували на особовому рахунку та належали потерпілому ОСОБА_4 .

Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

27.06.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні та в термін до 25 вересня 2019 року відшкодувати потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 13071 грн. 50 коп.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 1 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. Із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачені ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні.

Кримінальні правопорушення передбачені ч.1, 2 ст.185 КК України у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, що передбачені ч.1, 2 ст.185 КК України та загальним засадам призначення покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено злочини середньої тяжкості, за вчинення яких передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Зідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом"якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом з"ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

При цьому, судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1, 2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 314,02 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої документи, що є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання та п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 27.06.2019 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі,

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 314 (триста чотирнадцять) грн. 02 коп.

Речові докази - оптичний диск «CD-R» NJJ4WAJ5D32JJJJ2B2 із надписом «Ухвала 567/555/19 ОСОБА_7 (підпис)», поміщений до паперового конверту та опечатаний печаткою №202 Острозького ВП - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання; дві сім-картки мобільного оператора «Київстар» із наступними серійними номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , поміщені до сейф-пакету НПУ №0011992 повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1