Справа № 753/9871/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3385/2019 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2019 року, у кримінальному провадженні №0011375 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 продовжено до 20.12.2019 року.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2019 року, у кримінальному провадженні №0011375 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 продовжено до 20.12.2019 року. Суд зазначив, що обставини, які послужили підставою для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою. Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до семи років, а тому обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавляють можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2019 року, якою йому продовжено запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.12.2019 року включно, скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_9 , вказує що ухвала є незаконною, необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону. Крім цього, апелянт зазначає, що висловлюючись щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор, в порушення ч. 1 ст. 184 КПК України, не зазначив обставин що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та підстави на основі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні. Також ОСОБА_9 зазначає, що він знаходиться під вартою з 08.05.2017 року та вже спливли розумні строки розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Суд першої інстанції, в судовому засіданні дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам обвинуваченого ОСОБА_9 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, та повторного вчинення ним протиправних дій. При цьому суд зазначив, що перебування в межах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання існуючим ризикам, а тому22 жовтня 2019 року постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 грудня 2019 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину а також приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочину, який ставиться ОСОБА_9 , існування обґрунтованих ризиків та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи обвинуваченого про недоречність тримання його під вартою, з огляду на те, що прокурором в судовому засіданні в порушення ч. 1 ст. 184 КПК України, не зазначено обставин що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення та не доведені підстави на основі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні в ході розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими та безпідставними, що підтверджується журналом судового засідання від 22.10.2019 року наявним в матеріалах виділеного контрольного провадження у кримінальному провадженні №0011375. Суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з повідомленням прокурора при апеляційному розгляді, обвинувачений ОСОБА_9 тривалий час перебував у розшуку, що, крім іншого підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні № 0011375, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до 20 грудня 2019 року, включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І: