УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна

11 червня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:

слідчого ОСОБА_3 ,

заявника - власника майна ОСОБА_4 ,

її представників: адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ,

його представника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000625, внесеного до ЄРДР 28.08.2018 року, про скасування арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2019 року адвокат ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області в інтересах власника майна ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту на належне їй нерухоме майно.

У клопотанні зазначила, що слідчим відділенням Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області розслідується кримінальне провадження №0000625, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КПК України.

02 листопада 2018 року ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_4 , із забороною відчуження та розпорядження даним майном.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 , як добросовісного власника майна, було на тривалий час позбавлено права володіти та розпоряджатися належним їй майном.

Матеріалами кримінального провадження не підтверджено вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, які порушують закон, станом на час подання клопотання їй не повідомлялося про підозру.

Зважаючи на порушення розумних строків накладеного арешту, а також через необґрунтованість накладеного арешту, в порядку абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, просить його скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представники заявлене клопотання підтримали з підстав, викладених у ньому. Додатково зазначили, що досудове розслідування у справі триває за заявою ОСОБА_7 , який фактично користується вказаним домоволодінням вважаючи його своєю власністю набутою в час шлюбу із ОСОБА_9 . В свою чергу, ОСОБА_4 придбала вказане домоволодіння у 2018 році за договором дарування та вважає себе добросовісним набувачем нерухомості. Має намір вселитись у вказаний будинок із своєю сім`єю, провести у ньому ремонтні роботи, ініціювати питання щодо позбавлення права користування вказаним житлом ОСОБА_7 . Перешкодою вказаним діям є накладений на дану нерухомість арешт у кримінальному провадженні. Вважають, що вказані правовідносини мають виключно цивільно-правовий характер.

Слідчий в судовому засіданні заперечив можливість скасування накладеного арешту на нерухомість. Свою позицію обґрунтував тим, що ним розслідується дане кримінальне провадження за ознаками вчинення шахрайства, а предметом вказаного кримінального правопорушення є домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_4 . Своєю постановою від 22 жовтня 2018 року зазначене нерухоме майно він визнав речовим доказом у справі. Метою накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження, було збереження вказаного речового доказу. Щодо вселення у дане домоволодіння, проводити у ньому ремонтні роботи та іншим чином користуватися вказаним житлом, жодних заборон у власника немає. В даний час слідство триває, ним заплановано комплекс слідчих дій, серед яких визначено також експертну оцінку даного майна.

ОСОБА_7 , який має процесуальний статус потерпілого у кримінальному провадженні, та його представник в судовому засіданні підтримали позицію слідчого. Заперечили можливість скасування накладеного арешту на майно необхідністю збереження речового доказу у справі.

Заслухавши позиції учасників кримінального провадження та їх представників, вивчивши матеріали клопотання, доданих до нього документів, витребуваного кримінального провадження №0000625 та письмові пояснення потерпілого ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшов до висновку про те, що скасування накладеного арешту є передчасним, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктами 1 та 4 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відтак, в даному випадку вказана норма дає підстави слідчому судді для скасування накладеного арешту в разі наявності одного із двох критеріїв:

1.якщо власник майна доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба;

2.арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено судом під час розгляду клопотання та підтверджується відповідними витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 18 липня 2018 року набула у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

28 серпня 2018 року слідчим відділенням Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області внесене до ЄРДР кримінальне провадження № 0000625, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України.

Підставою для внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до ЄРДР була заява ОСОБА_7 від 02 серпня 2018 року щодо вчинення його дружиною ОСОБА_9 шахрайських дій, внаслідок яких житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що був придбаний ним за власні кошти, перейшов у власність третіх осіб.

Слідчий в ході розслідування вказаного кримінального провадження встановив, що дане нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , визнав речовим доказом, що підтверджується відповідною його постановою від 22 жовтня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду від 02 листопада 2018 року було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказане домоволодіння. Необхідність накладення арешту на майно було обґрунтоване метою забезпечення збереження речового доказу та унеможливлення подальшого його відчуження.

Відтак, арешт на нерухоме майно у даному кримінальному провадженні накладено на законних підставах та обґрунтовано.

Критерій «потреби накладення арешту на майно» визначений ч.ч.1 та 2 ст.170 КПК України та складає сукупність факторів, що становлять завдання арешту (запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), а також мети забезпечення (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, тощо).
При розгляді даного клопотання власник майна ОСОБА_4 та її представники, вказуючи на відсутність складу злочину та порушення слідчим розумних строків (що не є предметом розгляду), взагалі не обґрунтовували відсутність потреби у арешті майна, а відтак не довели, що у подальшому застосуванні цього заходу така потреба відпала.
Натомість потреба подальшого арешту майна була обґрунтована слідчим необхідністю збереження речового доказу (запобігання можливості його відчуження).
Статтею 28 КПК України визначено поняття та критерії розумних строків у кримінальному провадженні, які в кожному випадку встановлюються із врахуванням складності провадження, поведінки учасників кримінального провадження, способу здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Станом на час розгляду даного клопотання досудове розслідування у справі триває, однак жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого правопорушення.

Під час досудового розслідування, а тим більше розгляду клопотання про скасування накладеного арешту на майно, слідчий суддя позбавлений права надавати кримінально-правову оцінку діянням осіб, визначати кваліфікацію правопорушення, встановлювати наявність або відсутність складу правопорушення, оскільки це суперечить основним засадам кримінального провадження.

На підставі ст.ст.91-92 КПК України, на досудовому розслідуванні обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості осіб, виду і розміру шкоди, тощо, віднесено до компетенції сторони обвинувачення у визначені ст.219 КПК України строки.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 28 серпня 2019 року.

У зв`язку з цим сторона обвинувачення до даного часу зобов`язана вчинити одну із двох дій:

1.повідомити особу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення що надасть можливість достеменно визначити доцільність та потребу подальшого арешту майна;

2.закрити кримінальне провадження на підставі абз.2 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування) що автоматично покладе на прокурора обов`язок, передбачений ч.3 ст.174 КПК України, скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

На переконання слідчого судді, до прийняття стороною обвинувачення одного із двох рішень, встановлення потреби у накладенні арешту на майно є передчасним.

При цьому слідчим суддею взятий до уваги незначний строк подальшого досудового розслідування, а також те, що власник майна ОСОБА_4 не позбавлена права ним користуватися у спосіб визначений законом, вчиняти ті дії (вселення, ремонт, позбавлення інших осіб права користуватись житлом, тощо), якими вона в судовому засіданні обґрунтовувала своє клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000625 внесеного до ЄРДР 28.08.2018 року про скасування арешту на майно - відмовити.

На підставі ст.309 КПК України, ухвала про відмову у клопотанні про скасування арешту не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, однак заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 11 червня 2019 року.

Слідчий суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1