Справа №295/9095/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відоконференції з ДУ "Житомирська виправна колонія (№4)" та Личаківським районним судом м. Львова клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до законодавства, -

з участю:
прокурора ОСОБА_5
представника
установи ОСОБА_6
засудженного ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
захисника ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав клопотання про приведення вироку у відповідність до законодавста, оскільки редакцію ст. 149 КК України частково декриміналізовано, а саме виключено таку ознаку об`єктивної сторони як "здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина".

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав по доводах, викладених в ньому. Просить виключити з вироку апеляційного суду Львівської області від 02.02.2018 засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст. 149 КК України та визначити остаточне покарання 6 років позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_7 в залі суду.

Засуджений ОСОБА_9 клопотання адвоката підтримав.

Представник виправної установи покладається на розсуд суд.

Прокурор висловив думку щодо відмови в задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Вироком апеляційного суду Львівської області від 02.02.2018 ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ст.ст. 149 ч.3, 332 ч.2, 358 ч.3, 358 ч.4, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Постановою Верховного Суду від 23.05.2019 вирок апеляційного суду Львівської області від 02.02.2018 залишено без змін.

Стаття 149 КК України є бланкетною, тому для з`ясування ознак цього злочину, слід звертатися до Законів України, які регулюють питання протидії торгівлі людьми.

Відповідно до розділу першого ст.1 Закону України "Про протидію торгівлі людьми" визначено термін торгівля людьми - здійснення незаконної угоди, об`єктом якої є людина, а так само вербування, переміщення, переховування, передача або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, у тому числі сексуальної, з використанням обману, шахрайства, шантажу, уразливого стану людини або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, з використанням службового становища або матеріальної чи іншої залежності від іншої особи, що відповідно до Кримінального кодексу України визнаються злочином.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 23.05.2019, касаційний суд перевірівши доводи касаційних скарги, надав оцінку дій засуджених за вироком від 02.02.2018 в новій редакції ст. 149 та ст. 1 Закону України "Про протидію торгівлі людьми", яким визначено термін торгівля людьми - як здійснення незаконної угоди, об`єктом якої є людина, зазначений вирок залишив без змін.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до законодавства - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1