Справа № 638/2139/17
Провадження № 1-кс/638/3043/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2019 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 21 грудня 2018 року по кримінальному провадженню № 0004367 від 06 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и в :
21 грудня 2018 року старшим слідчим Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 ухвалено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Піддавши правовому аналізу постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 прийшла до висновків, що зазначена постанова прийнята не обґрунтовано і не законно, з порушенням норм матеріального і процесуального права ст. ст. 2, 9, 90, 91, 92, 93, 223, 284 КПК України, ст. ст. 1, 2, 11, 13, ст. 367 КК України, в наслідок чого підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернулася до суду з метою скасування вказаної постанови.
В обґрунтування вимог посилається на те, що слідчий не провів всіх необхідних заходів та слідчих дій для належного та безстороннього розслідування вказаного кримінального провадження, тому вважав за необхідне просити суд про скасування вказаної постанови.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтримала вказану скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Слідча надала до суду заяву, де просила суд розглядати справу за її відсутності.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку заявниці, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Ст. 2 КПК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Згідно п. п. 1 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності.
В свою чергу ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок на прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З правового налізу ст. 91 КПК України вбачається, що конструкція статті містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому ч. 1 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Слідчий під час досудового слідства за вказаним кримінальним провадженням зобов`язаний виконувати приписи ст. ст. 2, 9, 91, 92, 94, 223 КПК України, ст. 1 КК України, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають винних осіб. Виходити з того, що обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні передбачених ст. 91 КПК України покладається безпосередньо на слідчого, прокурора.
Оскаржувана постанова не містить обґрунтованих висновків слідчого щодо встановлення причини конфлікту, взагалі не містить будь яких даних щодо слідчих дій, які були проведені слідчий, що стали причиною можливого закриття кримінального провадження.
Враховуючи, що слідчий під час досудового слідства по кримінальному провадженню не провів всіх можливих слідчих дій: не були допитані всі особи, які могли бачити, знати обставини справи, не проведені слідчі дії, необхідні для усестороннього, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, вочевидь оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята не обґрунтовано і не законно, з порушенням норм матеріального і процесуального права ст. ст. 2, 9, 90, 91, 92, 93, 223, 284 КПК України, ст. ст. 1, 2, 11, 13, ч. 2 ст. 382 КК України, в наслідок чого підлягає скасуванню.
На підставі ст.ст.303-307 КПК України, суд,-

постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 21 грудня 2018 року по кримінальному провадженню № 0004367 від 06 вересня 2016 року задовольнити.

Скасувати постанову від 21 грудня 2018 року, ухвалену старшим слідчим Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0004367 від 06 вересня 2016 року за ознаками ст. 170 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Повний текст ухвали складений та проголошений 04 вересня 2019 року о 09.45

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .