Справа № 206/3794/19
Провадження № 1-в/206/276/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, раніше судимого: 02 квітня 1997 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч.3, 46-1 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі; 22 червня 2000 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 86-1, 81 ч.3, 206 ч.2, 140 ч.2, 42 ч.1, 42 ч.3, 43, 44 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; 29 вересня 2005 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 304 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки; 10 квітня 2006 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі; 25 травня 2009 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 187 ч.1, 263 ч.1 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 15 травня 2012 року умовно-достроково на 08 (вісім) місяців 04 (чотири) дні; засудженого: 15.05.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком від 05.08.2013 року Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2013 року, в частині призначення покарання скасовано, та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць з конфіскацією усього особистого майна; згідно ухвали Петриківського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2016 року зараховано період з 12.01.2013 року по 05.08.2013 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України; згідно ухвали Петриківського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2018 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі зігдно ст. 82 КК України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

09.07.2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні просив задовольнити подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити подання посилаючись на те, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 3/4 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання в УВП-4 м. Дніпро, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, з 20.09.2013 року вібував покарання у ПВК (№49), характеризувався позитивно, мав 4 заохочення та 4 стягнення, які погашені у встановленому законом поряку. З 15.05.2018 року відбуває покарання у ДУ "ІВЦ (№ 133)", характеризується позитивно, має 3 заохочення та 1 стягнення, яке погашено у встанволеному законом порядку, працевлаштований на власному виробництві за власним бажанням на добровільній основі, крім того до суду надано довідку з ПВКП "ПРОДЕКС", що ОСОБА_5 працює на підприємстві з 01.02.2019 року.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні подання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що подання стосовно засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, яке було знято, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 , який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 27.04.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність трьох заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення. Крім того, за попереднім вироком ОСОБА_5 вжезвільнявся умовно-достроково та у цей термін знову вчинив кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1