Справа № 727/3576/17
Провадження № 1-кп/727/107/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, із середньою освітою, приватного підприємця, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)16 вересня 2014 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 15, ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 07 вересня 2016 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова, не відбутий строк покарання 09 місяців 22 дні,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4
обвинувачений - ОСОБА_3
захисник обвинуваченого - ОСОБА_5
представник потерпілих ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_7
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 07 лютого 2017 року, приблизно о 11 год. 30 хв., керуючи технічно справним мікроавтобусом марки «Mercedes Benz-Vito», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проспекту Незалежності в м. Чернівці, зі сторони вул. Небесної Сотні в напрямку вул. Героїв Майдану по середній смузі руху транспортних засобів. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований неподалік будинку №94 і позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 (2) «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», перед яким у попутному напрямку по середній смузі рухався автомобіль марки «Renault-Kango», номерний знак НОМЕР_2 , водій якого зменшив швидкість, аж до повної зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_3 , проявивши самовпевненість і неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовживши рух, почав здійснювати об`їзд з правої сторони автомобіля марки «Renault-Kango», виїхавши при цьому на праву смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які переходили проїзну частину дороги, рухаючись в межах пішохідної доріжки зліва на право відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_7 , 1944 року народження, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечно-скалкового перелому середньої третини обох кісток правого передпліччя із зміщенням, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №251 мд від 13 березня 2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Крім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_8 , 1948 року народження, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої сідниці та правого стегна та зламу сідничної кістки справа, які у відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи №167 від 18 січня 2018 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) та 18.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, які вимагають від водія: п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286КК України винним себе визнав повністю, пояснив, що просив вибачення у потерпілих, шкоду відшкодував в повному обсязі, намагався уникнути правопорушення, має 20 років водійського стажу. Це був звичайний день, він поспішав на роботу підписувати фінансові папери. В транспортному засобі з ним перебували його знайомі, яких він підвозив. Вони сиділи збоку від нього. На вулиці йшов сніг, було слизько, дороги не прибрані. 07 лютого 2017 року, вдень, він рухався на мікроавтобусі «Mercedes Benz-Vito», номерний знак НОМЕР_1 , в середній смузі руху по Проспекту Незалежності в м.Чернівці в напрямку кільця до вул. Героїв Майдану. Лівий ряд був зайнятий, затуляв огляд. Швидкості він не перевищував, автобус був справний. Рухався він прямолінійно. Перед ним їхав фургон, не чітко в огляді був пішохідний перехід. Цей автомобіль загальмував перед пішохідним переходом, а він взяв вправо, так як автомобіль несло, почав об`їзжати попереду стоячий автомобіль, щоб уникнути зіткнення і кинувся в правий ряд. На пішохідний перехід вийшли бабусі і він здійснив автомобілем на них наїзд. При цьому вивертав кермо вліво. Наїзд на потерпілих допустив передньою правою частиною автомобіля. Після зіткнення він проїхав ще два метра і зупинився з правого краю дороги та вийшов до постраждалих. Потерпілих відкинуло від удару на тротуар, він кинувся до них, щоб надати допомогу. Шкоду обом потерпілим відшкодував. В скоєному кається, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 07 лютого 2017 року відбулася подія за її участю. Вона йшла по пішохідному переходу разом з ОСОБА_9 . Переходили дорогу від Майдану до ОСОБА_10 , в момент коли йшли по пішохідному переходу відчула сильний удар в ногу. Від удару спочатку полетіла ОСОБА_11 , потім полетіла вона і впала на тротуар, підбіг обвинувачений, підняв, викликав швидку. Удар прийшовся на руку, у неї закритий перелом обох кісток правого передпліччя із зміщенням. Обвинувачений давав їй кошти на лікування, масаж, відшкодував кошти на адвоката. Шкода відшкодована. Претензій до обвинуваченого немає. Просила обвинуваченого суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що вона разом з ОСОБА_12 переходила дорогу по пішохідному переходу по Проспекту Незалежності. Йшли повільно. Один автомобіль стояв, було зрозуміло, що можна йти. На переході ОСОБА_13 на автомобілі їх збиває. Вона відлітає і падає. Після чого, ОСОБА_13 підняв та відніс її в свій автомобіль. На той момент вона не відчувала болі, а пізніше у неї був виявлений перелом поясниці. ОСОБА_13 сам відшкодовував їй шкоду. Претензій до нього немає. Шкода відшкодована. Просила обвинуваченого суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», що суди при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що вчинений обвинуваченим злочин класифікується за статтею 12 КК України, як злочин невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування шкоди обом потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив необережний злочин під час умовно-дострокового звільнення, вину визнав, позитивно характеризується, на обліку в наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває. Також суд враховує, що потерпілими є дві особи похилого віку, яким спричинено тілесні ушкодження у вигляді переломів, що негативно відобразилось на їх стані здоров`я.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання у вигляді арешту.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Суд вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку з законну силу слід обрати у вигляді тримання під вартою, оскільки існує ризик, що отримавши реальний термін покарання, обвинувачений буде переховуватись від відбування покарання, враховуючи, що він не з`являвся на виклики суду на протязі шести місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання за цією статтею у виді трьох місяців арешту без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Садгірським районним судом м. Чернівці від 16 вересня 2014 року, враховуючи, що згідно ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку з законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 13 травня 2019 року з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-автотехнічних експертиз №210-А від 24.02.2017 та №219-А від 29.03.2017 в сумі 1319 грн. 40 коп.
Речовий доказ автомобіль марки « Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_14 від 08.02.2017 р. визнаний речовим доказом та переданий під розписку власнику залишити йому за належністю.

Речовий доказ DVD-R диск, який згідно постанови слідчого СВ СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_15 від 04.04.2017 року визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_16 ЯРЕМА