У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002574, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2018 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.01.2019 року.

Обвинувачений : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Керч АР Крим, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий. Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник та обвинувачений просять вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання стосовно речових доказів та судових витрат.

Узагальнені доводи апелянтів.

Обвинувачений ОСОБА_5 не наводить в своїй апеляційній скарзі доводів, лише просить про перегляд строку покарання.

Захисник не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом не в достатній мірі врахована особистість обвинуваченого та обставини які передували злочину, а саме те, що обвинувачений будучи наркозалежним відчув гостру потребу в прийнятті нарковмісних препаратів або замінної терапії, але в лікарні йому було відмовлено в проханні і саме через це він наважився на вчинення злочину для отримання у такий спосіб коштів на придбання наркотичного засобу.

Вважає, що менш суворе покарання у вигляді 3 років позбавлення волі було б достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

04.10.2018 року, близько 12 години у ОСОБА_5 , який перебував біля домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , виник умисел на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло.
Виконуючи задумане і переконавшись, що господарів поблизу зазначеного домоволодіння немає, а також у тому, що за його діями ніхто не спостерігає і не може перешкодити їх вчиненню, обвинувачений зайшов на територію подвір`я вказаного домогосподарства, де через незачинене вікно проник всередину житлового будинку.
Знаходячись в залі вказаного житлового будинку, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, достовірно при цьому знаючи, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та не чинить перешкоди, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_5 почав відшукувати майно, яке можливо викрасти та в серванті в медичній картці виявив грошові кошти в сумі 1100 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.10.2018 року становило 31152 грн. 06 коп., які помістив до свого гаманця, а гаманець з викраденими грошовими коштами помістив до правої кишені джинсів, в які був одягнутий.
Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 зняв з меблевої стінки телевізор марки «Samsung UE32 J5200AK», який завернув в покривало з метою подальшого його викрадення, після чого пішов до спальної кімнати будинку, де в шафі у пластмасовій коробці виявив золоті вироби, загальною вагою 40,37 гр., загальною вартістю 48444 грн.
З викраденим обвинувачений покинув територію домогосподарства потерпілої ОСОБА_8 , маючи реальну змогу розпорядитися ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 85 896 грн. 06 коп.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтами не оспорюється.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 65, 66 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особи обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців , що не є максимальним розміром, передбаченим санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 не одноразово засуджений за вчинення в тому числі і злочинів проти власності.

Так, останній раз обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений Керченським міським судом АР Крим за ч.3 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 31.08.2018 року звільнений по відбуттю покарання.

Однак , на шлях виправлення обвинувачений не став і знову через місяць після звільнення вчинив тяжкий злочин.

За місцем відбування покарання, як видно з характеристики начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», ОСОБА_5 характеризується як особа схильна до конфліктів, має високий ступінь педагогічної занедбаності та потяг до протиправної поведінки. Зазначено, що на заходи виховного та профілактичного характеру засуджений не реагує, у допущених порушеннях встановленого порядку відбування покарання не розкаювався, вину у їх вчиненні не визнав, свою поведінку вперто змінювати не бажав, чим негативно впливав на інших засуджених. Бажання працювати не виявляв, соціально-корисні зв`язки з рідними втрачені. Окрім того, вказано, що ОСОБА_5 перебував в установі на оперативно-профілактичних обліках, як особа схильна до вживання наркотичних та інших одурманюючих речовин та на профілактичному обліку, як особа «схильна до членоушкодження» (а.п. 130-131).

З огляду на наведене, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не бажає працювати, схильний до вчинення злочинів.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства є неможливим та призначив йому покарання близьке до мінімальних меж санкції ч.3 ст.185 КК України.

З огляду на зазначене відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_5 покарання надмірно суворим.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин, викликаних сильним погіршенням стану здоров`я та відсутністю допомоги з боку працівників медичної установи є надуманими, не зменшують суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину та не підтверджуються матеріалами провадження.

Обвинувачений в апеляційній скарзі взагалі не наводить мотивів за якими вважає призначене йому судом першої інстанції покарання занадто суворим.

Інших доводів, про надмірну суворість покарання апелянти не наводять.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не вбачається.

За такого відсутні підстави для зміни вироку, про що просять апелянти.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.01.2019 року відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: