Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1016/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2019 року, якою частково задоволено його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2019 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 24.06.2018 року по 10.10.2018 року, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30.06.2016 року. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , як вбачається з її змісту, просить скасувати ухвалу суду та зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року по 10.10.2018 року, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував йому цей строк.

Вказує, що клопотання судом розглянуто без його участі, належним чином не повідомлено про час та місце розгляду справи, що є порушенням його прав. Копію судового рішення він отримав 14.03.2019 року.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30.06.2016 року за ст.ст. 263 ч.1, 115 ч.1, 15 ч.2, 115 ч.2 п.1 КК України на 14 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року по 30.06.2016 року.

29.11.2016 року ухвалою апеляційного суду Донецької області вказаний вирок суду було залишено без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року по 29.11.2016 року.

15.03.2017 року ухвалою Херського міського суду було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року по 29.11.2016 року, у зв`язку з тим, що зазначений строк зараховано рішеннями судів.

23.05.2018 року ухвалою Верховного Суду за клопотанням засудженого ОСОБА_8 було вирішено питання про тимчасове переведення його до слідчого ізолятора м. Києва. Згідно даних особової справи засуджений ОСОБА_8 прибув до слідчого ізолятора м. Києва 24.06.2018 року.

10.10.2018 року ухвалою Верховного Суду вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30.06.2016 року та ухвала апеляційного суду Донецької області від 29.11.2016 року було залишено без змін.

Суд першої інстанції врахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30.06.2016 року з 24.06.2018 року по 10.10.2018 року, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, що узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч. 4 ст. 532 КПК України.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, про необхідність зарахування ОСОБА_8 , в строк відбуття покарання, за правилами визначеними ст. 72 КК України терміну перебування в слідчому ізоляторі з 23.04.2015 року по 10.10.2018 року, то зазначені доводи на думку колегії суддів задоволенню не підлягають, оскільки перебування в умовах СІЗО після набрання вироком законної сили для слідування особи до місця відбування покарання не є попереднім ув`язненням у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Доводи апелянта про порушення права на захист, оскільки суд першої інстанції розглянув клопотання у його відсутність, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи (розписки) слідує, що 19.02.2019 року ОСОБА_8 був повідомлений про час та місце розгляду справи, та погодився про розгляд справи без його участі та просив повідомити його про результати розгляду. (а.с. 5)

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2019 року про часткове зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: