Справа № 169/305/18
Провадження № 1-кп/169/22/19
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, учасника бойових дій, у відповідності до статті 89 КК України несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 129 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Учервні 2017 року ОСОБА_5 , знаходячись у житловому будинку ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, що раптово виникли з потерпілою, з метою залякування останньої позбавити її життя, при цьому висловлюючи їй неодноразові погрози вбивством, взяв кухонний ніж, що лежав на столі, та тримаючи його у своїй руці лезом у напрямку потерпілої ОСОБА_4 , словесно погрожував їй вбивством, усвідомлюючи при цьому, що висловлені ним погрози здатні викликати у потерпілої побоювання здійснення цих погроз, тим самим даючи ОСОБА_4 реальні підстави побоюватися за своє життя і здоров`я.
Також, 27 листопада2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у житловому будинку ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою залякування потерпілої позбавити її життя, висловлював в адресу останньої неодноразові погрози вбивством, при цьому, тримаючи в руках ножиці, розмахував ними перед ОСОБА_4 та погрожував їй вбивством, висловлював намір зарізати останню, чим створив для потерпілої реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.
Крім цього, 12 лютого 2018 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , припускаючи, що остання знаходиться у житловому будинку, кинув дерев`яну колоду у вікно вказаного будинку, вигукуючи при цьому в адресу ОСОБА_4 погрози вбивством, чим створив для ОСОБА_4 реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні та вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину не визнав, проте, в подальшому, після допиту потерпілої ОСОБА_4 , визнав повністю винуватим себе в інкримінованому йому обвинуваченні та суду показав, що дійсно у червні 2017 року, знаходячись у житловому будинку ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою залякування останньої позбавити її життя, погрожував їй вбивством, тримаючи у своїй руці ніж. Також, 27 листопада2017 року він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у вказаному вище житловому будинку потерпілої, висловлював у адресу останньої неодноразові погрози вбивством, при цьому, тримаючи в руках ножиці, а 12 лютого 2018 року приблизно о 21:00 годині він, знаходячись на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_4 , що за вищевказаною адресою, припускаючи, що остання знаходиться у житловому будинку, кинув дерев`яну колоду у вікно вказаного будинку, вигукуючи при цьому в її адресу погрози вбивством.
У судових дебатах обвинувачений ОСОБА_5 попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що не може детально пригадати всі обставини, при яких обвинувачений ОСОБА_5 погрожував їй вбивством, однак, підтвердила факт висловлювання ОСОБА_5 неодноразових погроз позбавити її життя саме за вказаних в обвинувальному акті обставин і ствердила, що у неї були реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз, так як раніше проживала з обвинуваченим у шлюбі і знає, що він здатний на вчинення вищевказаних дій.
Просила призначити обвинуваченому покарання, в результаті якого останній зможе усвідомити наслідки своїх дій.

Таким чином, наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_5 і потерпілої ОСОБА_4 є детальними, чіткими та послідовними і в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Не маючи підстав сумніватися у добровільності позиції, а також показань обвинуваченого, потерпілої, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших, окрім наведених вище, доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 129 КК України, і кваліфікує такі його дії як погрозу вбивством, коли були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючих покарання обставин суд в цьому випадку не вбачає.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить обвинуваченому вчинення одного з вищезазначених епізодів особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує і те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за яким характеризується як особа, що не має конфліктів із односельчанами та інколи вживає спиртні напої, на диспансерному обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, офіційно не працює, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та отримав статус учасника бойових дій, однак, до кримінальної відповідальності притягається вже не вперше.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів в цьому випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, а саме у виді обмеження волі, із застосуванням статей 75, 76 КК України

Керуючись частиною третьою статті 349, статтями 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 129 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ, а саме, кухонний ніж, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий