Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6418/19
Провадження № 1-кп/644/764/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2019 р. м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001464 від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав , що кримінальне провадження щодо розгляду вказаного обвинувального акту підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Харкова, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а саме: затвердження або відмови в затвердженні угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору, направлення для визначення підсудності, не вбачається; обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Крім того, прокурором заявлено про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки судовий розгляд не розпочато, потерпілих та свідків не допитано, письмові докази не досліджено, ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні саме такого запобіжного заходу не зменшилися та не перестали існувати.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_6 та обвинувачена вважали за можливе призначити вказаний обвинувальний акт до судового розгляду.

Обговорюючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій; сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження раніш застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої у зв`язку з тими обставинами, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважав, що обвинуваченій можливо змінити застосований раніше запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту; обвинувачена просила не продовжувати строк тримання під вартою, оскільки ще не сплив строк дії запобіжного заходу за попередньою ухвалою суду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, враховуючи наведені доводи на їх обґрунтування, суд знаходить за можливе призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом, виходячи з того, що кримінальне провадження щодо розгляду вказаного обвинувального акту підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Харкова. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а саме : затвердження або відмови в затвердженні угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору, направлення для визначення підсудності, не вбачається. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу обвинуваченою та її захисником, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість можливого покарання за злочини, скоєння яких інкримінується останній, беручи до уваги, що ОСОБА_7 не працевлаштована, не має законних джерел для існування та міцних соціальних зв`язків, раніше судима, скоїла інкриміновані їй злочини в період іспитового строку, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2017 року, суд дійшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих, свідків, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, суду доведено, що на цей час заявлені ризики, що враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченої та передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, а викладені посилання захисника та обвинуваченої не доводять відсутності ризиків на цей час, які враховані при застосуванні саме такого запобіжного заходу щодо останньої, та базуються на припущеннях захисника щодо ймовірної належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 в разі зміни щодо неї запобіжного заходу, жодним чином не спростовуючи доцільності тримання обвинуваченої під вартою на цей час.

До такого висновку суд прийшов, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України», де закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій злочину, які свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу обвинуваченої, спростовують доводи захисту про недоведеність та необґрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Викладені захисником обвинуваченої доводи в частині наявності підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було. Доводи захисника в частині того, що обвинувачена страждає на низку невиліковних хвороб, не підтверджено належними доказами .
Таким чином, оцінивши аргументи сторін, надані матеріали, суд прийшов до висновку про те, що побоюючись відповідальності за скоєне, обвинувачена може спробувати ухилитися від суду, впливати на потерпілу, свідків чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, що виключає можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо неї.
Таким чином, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:
Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001464 від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань - на 15 листопада 2019 року на 12-00 год.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до 03 грудня 2019 року з визначенням розміру застави у сумі 38 420 ( тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн., що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити негайно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченій, прокурору.
Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань № 27.
Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1