ЄУН № 337/1790/19
Провадження № 1-кп/337/296/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середньо-спеціальна, працюючого неофіційно, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12 квітня 2019 року приблизно о 23:20 годині ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , взяв мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, через мобільний додаток «Приват24» у вказаному мобільному телефоні, перерахував із банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , грошові кошти у розмірі 10000 гривень на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 свого знайомого ОСОБА_6 , який в свою чергу зняв їх зі своєї картки та передав ОСОБА_4 не здогадуючись про злочинні наміри останнього, якими ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд та таким чином спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.
Будучи допитаним в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування, відмовився.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що її зять ОСОБА_4 проживав разом з нею, та вона йому довіряла. Про те, що з її картки зникли грошові кошти, спочатку їй не було відомо. Лише через кілька днів вона виявила зникнення. Спочатку ОСОБА_4 заперечував свою причетність до викрадення коштів, але згодом зізнався їй у вчиненому, та просив не притягати його до кримінальної відповідальності. Спричинену шкоду ОСОБА_4 їй вже частково відшкодував.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою прокурора, обвинуваченого та потерпілої, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке є злочином середньої тяжкості, дані, які характеризують обвинуваченого раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку в КУ «ОКНД» і КУ «ОКПЛ» не перебував, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює неофіційно, має місце проживання та реєстрації. Обставина, яка пом`якшує покарання, щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, встановлено не було.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який не несе високої суспільної небезпеки, обставин справи, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, позиції потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, і просить суворо його не карати, суд погоджується із позицією прокурора та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе при застосуванні до ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, що передбачений санкцією інкримінованої статті, та із звільненням ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, із встановленням мінімальної тривалості іспитового строку, що буде справедливим і достатнім для попередження вчинення нових злочинів. Також, окрім передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язків, суд вважає за доцільне додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізькій апеляційний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1