Справа №639/6086/19
Провадження № 1-в/639/603/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника ДУ «ХВК №18» - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції провадження за поданням Державної установи «Холодногірська виправна колонії №18» про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мерефа Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року за ч. 2 ст. 306, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ст. 69, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій на 3 роки, з конфіскацією майна,-

в с т а н о в и в :
До Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 звернулась адміністрація Державної установи «Холодногірська виправна колонії №18».

У судовому засіданні засуджений, його захисник, прокурор та представник ХВК №18 підтримали подання та просили його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 позитивно характеризується, відбув більш ніж 3/4 призначеного строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вислухавши прокурора, захисника, представника ХВК №18, пояснення засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.
Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2017р.)
На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Отже, при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 19.05.2017 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки та з конфіскацією майна. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 30.10.2014 року. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.10.2014р. по 19.05.2017р.включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2017р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_4 у строк відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.05.2017р. зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.05.2017р. по 19.06.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 на теперішній час характеризується добре, за сумлінну поведінку, ставлення до праці та виконання покладених обов`язків, а також додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має 4 (чотири) заохочення (04.10.2018р., 10.01.2019р., 15.04.2019р. та 10.07.2019р.); до праці ставиться добре, виконує доручений обсяг робіт якісно та в передбачений строк; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; приймає особисту участь в організації виховних заходів , до яких ставиться добре; приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу; згідно вироку має судові витрати у розмірі 3964,85 грн., які сплатив у повному обсязі.
Водночас, на виконання вищенаведених роз`яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від №2 від 26.04.2002 року та узагальненні ВССУ від 01.04.2017р., судом було досліджено дані про поведінку та ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання та встановлено таке.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.10.2014р. За час тримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався негативно. Порушував режим тримання, за що мав стягнення (7 діб карцеру), до праці не залучався, заохочень не мав.
З 20.07.2017 року ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)».
При цьому згідно характеристики ОСОБА_4 станом на 30.08.2017 року останній характеризується посередньо; заохочень не має; до праці ставиться посередньо; іноді потребує додаткового контролю; не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. (особова справа т. 1 ч. 2 а.с. 66, 67, 196).
Згідно витягу з протоколу №34 засідання комісії ХВК-18 з розгляду матеріалів щодо переводу в колонію мінімального рівня безпеки з поліпшеними умовами тримання засуджених згідно ст. 100 КВК України від 30.08.2017р., а також щодо розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засуджений ОСОБА_4 не стає на шлях виправлення. (особова справа т. 1 ч. 2 а.с. 198,199)
За час відбування покарання у період з 13.09.2017р. по 30.05.2018р. засуджений ОСОБА_4 мав 7 (сім) стягнень: 13.09.2017р. (догана), 25.10.2017р. (сувора догана), 06.12.2017р. (сувора догана), 07.03.2018р. (5 діб ДІЗО), 22.03.2018р. (попередження), 02.05.2018р. (догана), 30.05.2018р. (сувора догана).
Згідно рішень дисциплінарної комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 10.01.2018р. №3, від 04.07.2018р. № 56 застосування заходів заохочень до засудженого ОСОБА_4 недоцільно (особова справа т. 1 ч. 2 а.с. 232, т. 2 а. 36)
Згідно психологічної характеристики ОСОБА_4 від 07.03.2018 року ступінь його соціальної занедбаності середній; критичні зауваження сприймає, але залишається на своїй точці зору; будь-які формальні рамки ним погано переносяться; намагання уникнути будь-яких рамок, що обмежують його бажання; робити правильні висновки із того, що сталося не в змозі; рівень самоконтролю нижче середнього; в умовах зниження контролю, імовірність антисоціальних проявів з його боку буде зростати; рівень конфліктності вище середнього; рівень агресивності вище середнього; потребує підвищеної уваги. (особова справа т. 1 ч. 2 а. 244)
Згідно характеристики ОСОБА_4 станом на 21.03.2018р. останній характеризується незадовільно, працевлаштований різноробочим у механо-збиральному цеху, до праці ставиться посередньо, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, до реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» ставиться посередньо. (особова справа т. 1 ч. 2 а.с. 248)
Згідно рішення комісії ХВК-18 від 21.03.2018р. №12 ОСОБА_4 не довів свого виправлення.
Зі змісту щоденника індивідуальної роботи із засудженим станом на 04.10.2017р. та 10.01.2018р. середній бал оцінки ступеня виправлення засудженого становить «незадовільно».

З заявами про зарахування до шахово-шашкового гуртку врамках программ диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», а також залучення до праці на посаді днювального ОСОБА_4 звернувся лише влітку 2018 року (особова справа т. 2 а. 34,35)
Також судом відзначається, що посилання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» про повне відшкодування засудженим ОСОБА_4 судових витрат згідно вироку у розмірі 3964,85 грн. суперечать матеріалам справи та документально не підтверджені.
Так, згідно матеріалів особової справи виконавчі листи до установи не надходили, а згідно наданої копії квитанції від 13.05.2019р. №15 ОСОБА_4 було сплачено лише 1000,00 грн.
Крім того, щодо посилань ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» про доведеність сумлінною поведінкою та ставленням до праці виправлення ОСОБА_4 , то вони є сумнівними та суперечливими, адже згідно довідки №543 заробітна плата ОСОБА_4 не нараховувалась протягом того нетривалого періоду, протягом якого засуджений, згідно твердження адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», довів своє виправлення; а додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці протягом лише останнього року, що зазначено як підстави заохочення ОСОБА_4 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5, а отже, вказані заохочення мають формальний характер.
Також суд відзначає, що за змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст. 100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст. 81 КК України особа довела своє виправлення.
В матеріалах особової справи ОСОБА_4 міститься висновок (рішення комісії) від 30.08.2017р., що засуджений не стає на шлях виправлення, та за відсутності даних (рішень засідання комісії ХВК-18 з відповідними висновками) коли засуджений почав ставати на шлях виправлення та коли став на нього, одразу зроблено висновок, що він довів своє виправлення (рішення комісії від 28.08.2019р.).
Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_4 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався негативно (незадовільно), згідно рішення комісії ХВК-18 від 30.08.2017 року навіть не стає на шлях виправлення, а період зміни його поведінки на кращу має досить нетривалий характер, а тому в задоволення подання необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим, безпідставним та має формальний характер.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні подання Державної установи «Холодногірська виправна колонії №18» про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1