Справа № 352/1145/19
Провадження № 1-кп/352/196/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого неофіційно, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, раніше не судимого, депутатом не обирався, не військовозобов`язаного, якому пам`ятка про його права та обв`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах.

13.05.2019 року приблизно о 01 год. 20 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились у центральній частині міста Тисмениця на вул. Галицькій, неподалік ресторану «Шуба». При цьому, ОСОБА_6 , вчиняючи дрібне хуліганство, бив ногами рекламний банер, який встановлений на тротуарі.
В цей час до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підійшли жителі м. Тисмениця ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які зробили зауваження ОСОБА_6 на його неправомірну поведінку та з вимогою її припинити. Почувши адресоване йому зауваження, ОСОБА_6 припинив свої неправомірні дії, однак після того як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відійшли від нього, продовжив бити ногами по рекламному банері. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 уперто не припиняв свої неправомірні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в черговий раз звернулись до ОСОБА_6 із вимогою припинити протиправну поведінку.
У подальшому, між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відбувся словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 висловлювались нецензурними словами та шарпали ОСОБА_5 за одяг. Тоді ж у ОСОБА_4 раптово виник умисел на вчинення хуліганства щодо ОСОБА_5 та нанесення їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до всіх присутніх, з хуліганських спонукань, з метою приниження честі і гідності інших осіб, будучи впевненим у своїй безкарності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, прагнучи самоствердитися шляхом вчинення активних хуліганських дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи загальновизнані правила поведінки в суспільстві, нахабно поводячись, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, безпричинно, з особливою зухвалістю, умисно наніс ОСОБА_5 удар ногою у взутті в область грудної клітки, від якого остання відчула фізичний біль та впала на землю.
Унаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , які супроводжувалися насильством щодо ОСОБА_5 , останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна в поперековій ділянці, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №272 від 29.05.2019 р. відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Хуліганські дії ОСОБА_4 вперто не припинялись та тривали

не менше 10 хвилин.

Хуліганські дії ОСОБА_4 були умисними, грубо порушували громадський порядок та виявляли явну неповагу до суспільства, супроводжувалися насильством та заподіянням потерпілій тілесних ушкоджень, у чому і проявилася особлива зухвалість.

В підготовчому судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 заявив суду клопотання рол те, що на даний момент між ним та потерпілою досягнуто примирення, оскільки заподіяні ним останній збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку, претензій до нього вона немає, а тому, оскільки вчинений ним вперше злочин являється злочином невеликої тяжкості, просить звільнити його від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження щодо нього закрити.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду з письмовою заявою із змісту якої вбачається, що клопотання підсудного про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням вона підтримує, оскільки дійсно між нею та підсудним досягнуто примирення, жодних претензій до останнього не має, просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого та потерпілого.

Заслухавши клопотання підсудного, яке потерпіла згідно поданої до суду письмової заяви підтримала, висновок прокурора з цього приводу, суд вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_4 норми ст. 46 КК України, положеннями якої встановлено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки.

Крім того, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Застосування норми ст. 46 КК України під якимись умовами, винятками, заборонами, то такого вона не містить і з точки зору принципу верховенства права повинна застосовуватись до всіх правовідносин при наявності всіх підстав і умов, які в ній прямо вказані.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що між потерпілою та підсудним дійсно відбулося примирення та заподіяні злочином збитки останнім відшкодовано в повному обсязі в добровільному порядку, а також і те, що вчинений вперше підсудним злочини згідно ст. 12 КК України являються злочинами невеликої тяжкості, то суд вважає за необхідне підсудного від кримінальної відповідальності звільнити та провадження по справі закрити.

Твким чином, під час судового провадження встановлені законні підстави передбачені ст. 46 КК України, п.1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285-286 КПК України, для закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 . Будь-яких інших перепон у застосуванні щодо обвинуваченого вищевказаної норми Закону суд не вбачає.

На підставі ст.ст. 44, 46 КК України та керуючись ст.ст.284-286 КПК України, суд,-

п о т а н о в и в :

Звільнити від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 , а дане кримінальне провадження з обвинувальним актом про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, закрити на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Тисменицький місцевий суд.

Головуючий ОСОБА_1