Номер провадження: 11-кп/813/1684/19
Номер справи місцевого суду: 523/5104/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2019 в кримінальному провадженні №0002077, внесеному до ЄРДР 14.05.2014, якою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Петрівка, Комінтернівського району, Одеської області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.04.2006 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

-09.06.2010 Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-28.10.2014 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі,-

обвинувачуваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2019 року, включно

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2019 в судовому засіданні продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2019 року, включно.

Рішення суду мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 185 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених в клопотанні прокурором в судовому засіданні, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також доведена неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
У своїй апеляційній скарзі захисник просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилався в судовому засіданні, а також не надано підтвердження невиконання обвинуваченим будь-яких покладених на нього обов`язків впродовж розгляду кримінальне провадження.

Звертає увагу на те, що ухвала районного суду є необґрунтованою, так як обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, попередні судимості в нього погашені, має скрутне матеріальне становище, та саме кримінальне провадження розглядається тривалий час, що свідчить про відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 185 КК України, які у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , останній обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 185 КК України.
Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не знизились і не перестали існувати.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленого на даній стадії судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , існування ризиків а саме те, що: обвинувачений, перебуваючи на волі, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та існуючі ризики, які не зменшилися.

Також апеляційний суд, вирішуючи питання про необхідність залишення оскарженої ухвали без змін, приймає до уваги той факт, що ОСОБА_8 , неодружений, офіційно не працевлаштований, не має родини та утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того ОСОБА_8 ,. будучи неодноразово судимим за аналогічні злочини, обвинувачується у вчиненні одинадцяти епізодів тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів та можливість вчинення спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обґрунтованого обвинувачення у вчинені ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 185 КК України, необхідністю продовження судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню, вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які на думку колегії суддів потребують звернення особливої уваги районного суду під час розгляду кримінального провадження.

Так, апеляційний суд звертає увагу районного суду на положення ст.8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , пояснень сторони захисту та прокурора, свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час. Протягом цього часу обвинувачений тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягає задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін, при цьому апеляційний суд звертає увагу районного суду на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0002077, внесеному до ЄРДР 14.05.2014, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2019 в кримінальному провадженні №0002077, внесеному до ЄРДР 14.05.2014, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Звернути увагу колегії суддів районного суду про необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0002077, внесеному до ЄРДР 14.05.2014, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4