1Справа № 335/6115/19 1-кс/335/3846/2019
УХВАЛА
03 червня 2019 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухара взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону, у військовому званні «старший солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
03.06.2019 року до суду надійшло зазначене клопотання слідчого про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що 30 травня 2016 року наказом № 63-рс командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за контрактом, старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду кухар взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.
За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 20 грудня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно перебував за межами частини НОМЕР_1 до 25 січня 2018 року.
Він же, 21 квітня 2018 року о 09 годині 00 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , повторно протягом року, самовільно залишив військову частину без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймає та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляє та незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 до теперішнього часу.
Таким чином, 20 грудня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно перебував за межами частини НОМЕР_1 до 25 січня 2018 року.
Він же, 21 квітня 2018 року о 09 годині 00 хвилин, повторно протягом року, самовільно залишив військову частину без поважних причин військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 до теперішнього часу.
Враховуючи викладене, дії військовослужбовця ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
18.10.2018 відносно ОСОБА_5 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:
- матеріалами проведення службової перевірки;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 .
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Під час досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, у зв`язку із чим останній переховується від органів досудового розслідування, тим самим перешкоджає кримінальному провадженню. Крім цього встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 за адресою своєї реєстрації не проживає.
Оскільки місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено, 18.10.2018 в порядку ст.281 КПК України його оголошено у розшук.
Враховуючи викладене, досудове слідство дійшло висновку, що усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ухиляється від явки до органів досудового розслідування без поважних причин не зявляється, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 умисно переховується від органів досудового розслідування, чим перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий звернувся до суду з клопотанням у якому просить надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор клопотання підтримав, надавши письмову заяву.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
18.10.2018 відносно ОСОБА_5 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Постановою слідчого від 18.10.2018 року в порядку ст. 281 КПК України ОСОБА_5 оголошено у розшук.
03.06.2019 року слідчим було подано до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Підставою для застосування запобіжного заходу слідчий зазначає наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
У своєму клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість скоєного злочину та можливість призначення йому судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органу досудового розслідування.
Надані матеріали доводять, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування або одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом, а також встановлені обставини, які вказують на наявність підстав, що передбачені ч. 4 ст. 189 КПК України, тому клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 189, 190 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Дозволити затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання пре застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвала про затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

- приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;

- закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;

- відкликання ухвали прокурором.

Встановити строк дії даної ухвали до 03 грудня 2019 року, після чого вона втрачає законну силу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1