ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №613/314/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/521/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

06 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 05.10.2019р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Суд першої інстанції врахував те, що потерпілий відмовився від обвинувачення, а обвинувачений ОСОБА_7 на момент скоєння злочину працював у того найманим працівником.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Так, апелянт звертає увагу на те, що сторона захисту у порушення ст.290 КПК України не відкрила доказ, а тому на нього не можна посилатись.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

У відповідності до ч.12 ст.290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Проте, як свідчать матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 не маючи юридичної освіти послуги професійного захисника не використовував, а тому міг не знати вищезазначені вимоги процесуального законодавства.
Зазначену вище обставину, колегія суддів оцінює через призму презумпція невинуватості особи. Так, нормативне положення про те, що особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, вважається невинуватою доки її вину не буде встановлено у визначеному законом порядку, знайшло своє відображення у таких міжнародно-правових актах як: п.1 ст.11 Загальна декларація прав людини; п.2 ст.14 Міжнародний пакт про громадянські і політичні права; п.2 ст.6 Європейська конвенція прав людини і основоположних свобод. Це положення знайшло своє відображення в тому числі і в ст.62 Конституції України, а також у ст.17 КПК України.

З наведених вище норм права презумпція невинуватості покладає на сторону обвинувачення обов`язок підтвердити вину обвинуваченої особи об`єктивними доказами. Закріплюючи правило, згідно з якого особа, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, не зобов`язана доводити свою невинуватість, ч.2 ст.62 Конституції України тим самим покладає обов`язок доказування її вини на сторону обвинувачення.

Власне, презумпція невинуватості не позбавляє обвинуваченого можливості подавати будь-які докази, але вона забороняє органам, які ведуть процес, вимагати від нього доказів його вини чи невинуватості. Подавати докази будь-які це право обвинуваченого, яке він використовує на свій власний розсуд.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України тільки обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Звідси, виходячи зі змісту презумпції невинуватості, а також спираючись на те, що положення ст.290 КПК України, яка регламентує порядок відкриття матеріалів іншій стороні,більш увагу приділяє саме обов`язку прокурора, приймаючи до уваги відсутність юридичної освіти у обвинуваченого, а також, що ці документи долучені за клопотанням потерпілого, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора слід визнати безпідставними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію слід залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст.405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 05.10.2019р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді