Провадження № 1-кс/750/5479/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, -
в с т а н о в и в:

10.10.2019 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, в котрій він просить: «зобов`язати слідчого Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 розслідувати кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 129 КК України від 31.07.2019 №00000161 ЕРДР. Викликати під час розгляду даної справи в суді слідчого поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 . У випадку неможливості розслідування кримінальної справи слідчим ОСОБА_3 , зобов`язати Чернігівській відділ поліції ГУНП в Чернігівській області замінити слідчого по справі кримінального правопорушення №00000161 ЕРДР».
Вивчивши скаргу з доданими до неї документами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_2 просить саме суд вчинити певні дії, такі як: зобов`язати слідчого розслідувати кримінальне провадження та зобов`язати Чернігівський ВП ГУ НП в Чернігівській області у випадку неможливості розслідування кримінальної справи слідчим ОСОБА_3 замінити слідчого по справі кримінального правопорушення №00000161.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч.1 ст. 303 КПК України.

Тобто, до суб`єктів оскарження відносяться прокурор та слідчий.

Відповідно до ч.2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування; відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування.

Однак, у скарзі зазначена така вимога, як «зобов`язати Чернігівський ВП ГУ НП в Чернігівській області замінити слідчого по справі», тоді як вказане питання не належить до компетенції слідчого судді загального місцевого суду та взагалі не відноситься до питань, регламентованих главою 26 КПК України.
Щодо вимоги особи, яка подала скаргу, стосовно зобов`язання слідчого слідчого відділу Чернігівського ВП ГУ Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 розслідувати кримінальне провадження №00000161, слід зазначити наступне.
Частиною 1 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Про наявність будь-яких порушень вимог КПК України при здійсненні слідчим досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, передбачених ч.1 ст. 303 КПК України, а також про порушення порядку розгляду поданих клопотань тощо, заявник не зазначає.
З огляду на викладене, скарга не містить вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті вимог ст. 303 КПК України і більш того, в поданій скарзі відсутнє посилання на відповідний пункт зазначеної статті, яким би передбачалось оскарження саме такої бездіяльності до слідчого судді.

Враховуючи наведене вище, вимоги скарги не ґрунтуються на положеннях ч.1 ст. 303 КПК України та не належать до компетенції слідчого судді загального місцевого суду і взагалі не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Отже, оскільки особа, яка подала скаргу, оскаржує бездіяльність, яка, виходячи зі змісту ч.1 ст. 303 КПК України, не підлягає самостійному оскарженню та просить зобов`язати слідчого та Чернігівський відділ поліції ГУНП в Чернігівській області вчинити певні дії, які не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України, у відкритті провадження за його скаргою слід відмовити.

Разом з тим, з врахуванням того, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні наразі продовжується, винесена судом ухвала жодним чином не є перешкодою для реалізації особою, яка подала скаргу, своїх прав, відповідно до їх обсягу, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, у спосіб, передбачений цим же законом, та не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку після усунення зазначеного вище, в порядку, передбаченому КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 303, ч.4 ст. 304, ст. 309 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1