Єдиний унікальний номер №943/1591/19
Провадження №1-кп/943/171/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року

Буський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 13.08.2019 року, про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красне Буського району Львівської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, який має на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого на посаді слюсаря ПП «ТАЙФУН-ПЛЮС», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Галицького районного суду міста Львова від 25.07.2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 08.06.2018 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 14 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
08 серпня 2019 року, у період часу з 19.00 год. до 19.15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що знаходиться по вул. І. Франка, 24 в смт. Красне Буського району Львівської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно викрав продукти харчування та алкогольні напої, а саме: одну пачку масла «Селянського», вартістю 65,65 грн., одну банку печінки тріски «Аквамарин», вартістю 40,22 грн., одну пачку приправи куряча «Мівіна», вартістю 9,00 грн., одну пачку суміші перців «Ласочка», вартістю 5,53 грн., одну пачку чорного перцю «Ласочка», вартістю 7,10 грн., одну пачку герметично запакованої сьомги нарізної «Традиція», вартістю 57,40 грн., одну пляшку горілки «Мedoff Classic», об`ємом 0,7 літри, вартістю 81,25 грн., завдавши ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальної шкоди на загальну суму 266,15 грн.

Відтак, ОСОБА_4 вищевказаними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він дійсно 08.08.2019 року, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що знаходиться по вул. І. Франка, 24 в смт. Красне Буського району Львівської області, оскільки не мав при собі грошових коштів, таємно викрав продукти харчування за обставин, які вірно зазначені у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати, оскільки у нього хвора дружина, яка потребує лікування та має на утриманні двоє малолітніх дітей, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, що в силу вимог статті 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, їх наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, за місцем свого проживання характеризується позитивно, на обліку нарколога чи психіатра не перебуває.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинує обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 . При цьому, суд ураховує думку представника потерпілого ОСОБА_5 , яка при призначенні покарання просить суд суворо не карати обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 26 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК). У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Зокрема, яв встановлено судом, що обвинувачений має не зняту та не погашену судимість завироком Галицького районного суду міста Львова від 25.07.2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України, будучи засудженим до покарання у виді - чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 08.06.2018 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 14 днів.

В силу ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Разом із тим, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд ураховує загальні засади призначення покарання (законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію покарання), відомості про особу обвинуваченого, який одружений, має постійне місце проживання та роботи, наявність міцних соціальних зв`язків (одружений і має на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), наявність двох пом`якшуючих і однієї обтяжуючої обставини, думку представника потерпілого, яка просить суворо не карати обвинуваченого, а також незначну суму викраденого (266,15 грн.), а тому суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, а саме у виді позбавлення волі в межах санкції частини другої статті 185 КК України, наближене до мінімального строку, що відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Відтак, ураховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, який повторно вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти власності, що свідчить про його схильність до вчинення корисливих злочинів, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 81 КК України, а тому до обвинуваченого слід застосувати покарання у вигляді позбавлення волі, частково приєднавши до цього невідбуту частину покарання за попереднім вироком Галицького районного суду міста Львова від 25.07.2016 року на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України, невідбута частина покарання за яким становить 1 рік 3 місяці 14 днів.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, арешти не накладались, цивільний позов не заявлявся, а процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Галицького районного суду міста Львова від 25.07.2016 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року і 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання.
Речові докази: два цифрові носії інформації DVD-R диски, із відеозаписами огляду предмета від 20.08.2019 та слідчого експерименту від 22.08.2019, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1