печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБ-ІНЖБУД» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2018 року, на майно, у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.09.2017, -
ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ТРУБ-ІНЖБУД» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2018 року, на майно, у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.09.2017.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ТОВ «ТРУБ - ІІІЖБУД» не є юридичною особою відносно якої здійснюється кримінальне провадження в межах якого накладено арешт, посадовим та службовим особам товариства не вручено жодних підозр в межах цього або будь - якого іншого кримінального провадження, більш того посадові особи товариства не були навіть допитані в якості свідків в межах кримінального провадження № 0003113 віл 30.09.2017 року.

Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про безпідставність застосування такого забезпечувального заходу, по відношенню до ТОВ «ТРУБ - ШЖБУД», як арешт його майна, що пояснюється тим, що питання дійсного власника арештованого майна, підстав набуття права власності на нього, були неповно встановлені органом досудового розслідування, відповідно, клопотання про накладання арешту на майно було, що найменш передчасним та не підкріплене належними та допустимими доказами.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував в повному обсязі, просив відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.09.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. ч. 3, 4 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді (справа № 757/37302/18-к) Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2019 було накладено арешт на нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. «Е»), загальною площею 13 491,30 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, будинок №46 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРУБ - ІНЖБУД».

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

На сьогоднішній день Відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на майно ТОВ «ТРУБ-ІНЖБУД».

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна ТОВ «ТРУБ-ІНЖБУД».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБ-ІНЖБУД» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2018 року, на майно, у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.09.2017 - задовольнити.
Скасувати арешт накладений на нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. «Е»), загальною площею 13 491,30 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, будинок №46 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРУБ - ІНЖБУД», на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2018 року по справі №757/37302/18-к.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1