Справа № 755/6142/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000242 від 05 квітня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку: м. Києва, громадянку України, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 у період з кінця грудня 2018 року по 3 січня 2019 року незаконно зберігала з метою збуту у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , обладнаному для надання послуг громадського харчування кафе «Дегустація» наступні незаконно виготовлені алкогольні напої.

Незаконно виготовлений прозорий алкогольний напій загальним об`ємом 93 літри, що знаходився у 7 пластикових пляшках місткістю 10 літрів, 10 пластикових пляшках місткістю 2 літра та 2 пластикових пляшках місткістю 1,5 літра, який відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 11-1/31 від 13.02.2019 року (далі Висновок експертизи) є незаконно виготовленим прозорим алкогольним напоєм з вмістом етилового спирту (міцністю) 38,3% об`ємних одиниць та незаконно виготовлений напівпрозорий алкогольний напій коричневого кольору об`ємом 2,5 літра, що знаходився в пластиковій пляшці місткістю 6 літрів, який відповідно до Висновку експертизи є незаконно виготовленим напівпрозорим алкогольним напоєм коричневого кольору з вмістом етилового спирту (міцністю) 39,8% об`ємних одиниць, а всього 95,5 літрів незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Незаконно виготовлені алкогольні напої загальним об`ємом 95,5 літрів, які незаконно зберігала ОСОБА_5 , відповідно до висновку експертизи не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови», ДСТУ 4257:2003 «Напої лікеро-горілчані. Технічні умови».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі Закон) фальсифікація алкогольних напоїв умисне, з корисливою метою виготовлення алкогольних напоїв з порушенням технології.

Відповідно до ст. 11 Закону розлив алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового понад 8,5% об`ємних одиниць здійснюється виключно у передбачену діючими стандартами скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки.

Відповідно до ст. 15 Закону, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.

ОСОБА_5 здійснювала діяльність з незаконного зберігання з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв не позначених марками акцизного податку, без наявності ліцензії, в місці зберігання, яке не внесене до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у не маркованій і непередбаченій діючими стандартами пластиковій тарі в порушення статей 1, 2, 10, 11, 15 Закону.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 204 КК України як незаконне зберігання з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв.
10 квітня 2019 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені прокурору та обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 , а також захисник ОСОБА_4 , підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.

Також обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставини та правову кваліфікацію її дій, згодна з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором ОСОБА_3 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого зач. 1 ст. 204 КК України, а саме у незаконному зберіганні з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, із застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме штраф у розмірі 3750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 63750 грн., які ОСОБА_5 зобов`язується сплатити не пізніше ніж через один місяць з дня набрання законної сили вироком суду, яким буде затверджено цю угоду, із конфіскацією та знищенням 95,5 літрів незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які передані на ТОВ «Складсервіс Україна».

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 69 КК України, особі може бути призначено основне покарання, нижче від нижчої межі, встановленої санкцією статті. Так, сторони в угоді дійшли до згоди в частині застосування даної статті, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, наявність на утриманні тяжко хвору матір 1950 року народження, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особи винної.
Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 10 квітня 2019 року між прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

засудив :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 квітня 2019 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000242 від 05 квітня 2019 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 214 КК України та, з урахуванням норм ст. 69 КК України, призначити покарання у виді штрафу у розмірі 3750 (трьох тисяч сімсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 63750 (шістдесят три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі 2288 грн 00 к., за проведення експертизи № 11-1/31 від 13 лютого 2019 року, на користь держави.

Речові докази: - пластикові ємкості об`ємом 10 л. кожна повністю заповнені прозорою рідиною з характерним запахом спирту в кількості 7 штук; пластикові ємкості об`ємом 2 л. кожна повністю заповнені прозорою рідиною з характерним запахом спирту в кількості 10 штук; пластикові ємкості об`ємом 1,5 л. кожна повністю заповнені прозорою рідиною з характерним запахом спирту в кількості 2 штуки; пластикова ємкість об`ємом 6 л. заповнена приблизно на рідиною коричневого кольору з характерним запахом спирту в кількості 1 штука конфіскувати та знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: