У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7245/19

№ 1-кс/183/2654/19

15 листопада 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орликівка, Федорівського району, Кустайської області, Казахстанської РСР, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 14 листопада 2019 року, приблизно о 14 год 30 хв., ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, до будинку ОСОБА_4 підійшов його сусід ОСОБА_7 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння почав словесно провокувати на конфлікт ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 вийшов до ОСОБА_8 та намагався словесно заспокоїти останнього. Під час з`ясування стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 листопада 2019 року, приблизно о 14 год. 35 хв. ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №63 по вул. Шкільна в с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, дістав з лівої кишені куртки ніж та утримуючи його у своїй лівій руці, наніс лезом ножа два удари в область правої передньо-бокової стінки живота ОСОБА_7 . Внаслідок умисних противоправних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення правої передньо-бокової стінки живота, обширне поранення правої долі печінки, які відносяться до тяжкого ступеню тяжкості, небезпечні в момент заподіяння.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що під час сварки ОСОБА_7 його вдарив арматурою, кидав в нього каміння, після чого він ударив ОСОБА_7 ножем, крім того, він співпрацює зі слідством, не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, буде самостійно з`являтися до слідчого, просить обрати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вказала, що ризики відсутні, ОСОБА_7 знаходиться в лікарні, заяву про злочин не подавав, в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, врахувати що ОСОБА_4 проживає разом з дружиною, пенсіонери, ведуть домашнє господарство, кається в скоєному, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що слідчим не доведено необхідність тримання під вартою ОСОБА_4 , тому суд, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішив, на основі принципу змагальності відмовити слідчому в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на розгляді знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України, а отже є підстави вважати, що підозрюваний, маючи можливість вільного пересування, зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інше кримінальні правопорушення. Але наявність вказаного ризику не є достатнім на необхідним для застосування ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, при цьому суд враховує показання ОСОБА_4 щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків, що свідчить про відсутність у нього наміру переховуватися від органів досудового розслідування. Але враховуючи обставини справи, та наявність умисних дій ОСОБА_4 у виді удару ножем в тіло потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок яких потерпілому ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження, остаточна тяжкість яких не встановлена, але попередньо кваліфікована слідчим як тяжке тілесне ушкодження.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, крім того в матеріалах клопотання відсутній протокол допиту потерпілого, зокрема з питання можливого впливу на нього підозрюваного та слідчим не зазначено як саме ОСОБА_4 буде впливати на потерпілого. Посилання слідчого на наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду є припущенням слідчого, без належного підтвердження доказами, наявності такого ризику, тому вказаний ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд взагалі врахувати не може.

Суд встановив, що підстави на які посилається слідчий при підтриманні клопотання про обранні запобіжного заходу тримання під вартою, є недостатніми. Крім того слідчий не навів будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого, менш тяжкого запобіжного заходу.

Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Також суд, оцінивши доводи, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_6 щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту, вислухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню.

Враховуючи досліджений ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає його обґрунтованим та достатнім для застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту строком два місяці, що буде необхідним та достатнім для належного виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194 КПК України, суд,

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово, строком два місяці.

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу передати на виконання до Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1