Справа № 468/575/19-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

28.05.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000150 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Баштанського району, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України з угодою про визнання винуватості, укладеною 26.04.2019 року в ході досудового розслідування між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника.

В ході підготовчого судового засідання при виконанні судом вимог ч. 4, 6 ст. 474 КПК України судом встановлено, що обвинувачений визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та остаточно підтримав угоду про визнання винуватості.

Прокурор та захисник обвинуваченого підтримали угоду.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд вважає, що угода про визнання винуватості не може бути затверджена з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Із змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що сторони угоди дійшли згоди, щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

В угоді та обвинувальному акті вказано, що обвинувачений раніше не судимий, вказано про наявність пом`якшуючих покарання обставин: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину та відсутність будь-яких обтяжуючих покарання обставин.

При цьому, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

За такого, з врахуванням санкції ч.1 ст. 309 КК України та положень ст. 69-1 КК України вбачається, що умовами угоди визначено фактично максимальні вид та міру покарання обвинуваченому без будь-якого обґрунтування причин цього, що суперечить загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Крім того, щодо санкції в межах якої сторони угоди визначали вид та міру покарання то в наданому суду тексті угоди продублювало сторінку з п.7 щодо узгодженого сторонами виду та міри покарання, з якої вбачається очевидна суперечність щодо того, що покарання за угодою визначалось за санкцією ч.1 ст. 309 КК України та за санкцією ч.2 ст. 309 КК України.

Така суперечність змісту угоди є суттєвою та свідчить про те, що угода не відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, при опитуванні обвинуваченого в суді щодо умов угоди та обставин її укладення, обвинувачений очевидно вагався та повідомляв суперечливі обставини щодо умов угоди та обставин її укладення, що ставить під обґрунтований сумнів добровільність укладення угоди в частині виду та міри покарання.

Комплекс встановлених судом обставин не дає суду законних підстав для затвердження угоди, яка, на думку суду, не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Оскільки угода про визнання винуватості була укладена на стадії досудового розслідування, а не на підготовчому судовому засіданні тому слід відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №0000150 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - відмовити.

Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: