Справа № 529/673/19
УХВАЛА
про повернення обвинувального акта

24 липня 2019 року

Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді:ОСОБА_1
при секретаряхОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,-

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка, Семенівського району Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого слюсарем в ПрАТ Полтавська птахофабрика, неодруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого в с. Ландарі Диканського району Полтавської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України, та угоду про примирення між ним та потерпілим ПрАТ "Полтавська птахофабрика", -

ВСТАНОВИВ:

До Диканського районного суду надійшов обвинувальний акт та угода про примирення, укладена між представником потерпілого ПрАТ "Полтавська птахофабрика" та підозрюваним ОСОБА_5 від 14.06.2019 року.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, та наполягав на затвердженні угоди. Представник потерпілого ПрАТ Полтавська птахофабрика просила суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. При цьому зазначила, що їй зрозуміло вид покарання, який узгоджений угодою про примирення.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні при розгляді угоди про примирення зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Але на пропозицію суду надати матеріали кримінального провадження з метою з`ясування обставин необхідних для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження на підставі якого була укладена угода про примирення, в судовому засіданні демонстративно відмовився це зробити. Свої дії прокурор мотивував тим, що вказане з боку суду є порушенням чинного законодавства, з питання затвердження угод про примирення обвинуваченого та потерпілого. Тому, судом з метою з`ясування правильності укладення угоди про примирення були опитані лише особи по справі, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_5 , опитавши осіб, які на досудовому слідстві були допитані як свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянувши питання про затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
З обвинувального акту складеного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що 22, 23 та 24 травня 2019 року в денний час, за місцем своєї роботи ПрАТ "Полтавська птахофабрика" обвинувачений, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з охоронюваної території, приміщення пташника № 40 ПрАТ "Полтавська птахофабрика", що знаходиться в с. Стасі Диканського району, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних діянь, передбачаючи їх настання, вчинив три крадіжки курячих яєць в загальній кількості 1200 шт. на загальну суму 1497 грн. 60 коп.

В ході досудового розслідування потерпілий ПрАТ Полтавська птахофабрика в особі свого представника ОСОБА_6 14 червня 2019 року уклала письмову угоду з обвинуваченим ОСОБА_5 про примирення, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України.

Згідно обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_5 були кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 та ст. 185 ч. 2 КК України, що на думку суду суперечить вимогам чинного законодавства. Так, згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06. 11. 2009 року N 10 неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.

Також, в суді було з`ясовано, що вказані крадіжки обвинуваченим ОСОБА_5 були вчинені за попередньою змовою в групі осіб. Як пояснив в суді обвинувачений ОСОБА_5 , він, з метою таємного викрадення чужого майна, домовився з водієм вантажного автомобіля МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 проте, щоб останній на вказаному автомобілі з охоронюваної території ПрАТ "Полтавська птахофабрика" вивіз викрадені ним курячі яйця.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив, що він на пропозицію обвинуваченого ОСОБА_5 вивезти яйця за межі охоронюваної території птахофабрики неодноразово погоджувався це зробити, розуміючи, що є учасником викрадення чужого майна. ОСОБА_7 зазначив, що він дозволив обвинуваченому ОСОБА_5 помістити викрадені яйця до дерев`яного ящика вантажного автомобіля МАН, яким він керував, з метою подальшого безперешкодного перевезення викраденого майна через пункт охорони птахофабрики. Розумів, що охороною може бути оглянутий керований ним автомобіль, тому викрадені курячі яйця в кабіні вантажного автомобіля перевозити боявся.

ОСОБА_7 розуміючи, що є співучасником викрадення чужого майна, викрадені обвинуваченим ОСОБА_5 курячі яйця в травні 2019 року три дні підряд відвозив у лісосмугу, яка знаходиться за кілометр від ПрАТ "Полтавська птахофабрика", де їх ховав у визначеному обвинуваченим ОСОБА_5 місці.

Крім цього, в суді було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 з метою вивезення викрадених ним з свідком ОСОБА_7 курячих яєць, вступив у зговір з своїм колегою по роботі, раніше судимим за аналогічний злочин свідком ОСОБА_8 про перевезення викрадених раніше курячих яєць. Реалізуючи свої злочинні наміри, вказані особи на автомобілі, що належить ОСОБА_8 , 24 травня 2019 року близько 15 години, після закінчення роботи, разом приїхали до місця зберігання викрадених курячих яєць. Далі, завантаживши викрадене в автомобіль, вони рухалися по автодорозі Полтава-Гадяч в напрямку с. Опішня. На вказаній автодорозі зазначені особи були затримані працівниками поліції, а викрадене майно у виді курячих яєць у кількості 1200 штук, було вилучене.

Вказані факти осталися поза увагою слідчих органів та органів прокуратури, які проводили досудове слідство по даному кримінальному провадженні.

Наведене вище свідчить про не невірну кваліфікацію злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , яке на думку суду є більш тяжким ніж те, що пред`явлено цьому обвинуваченому за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд також відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства. Де суспільний інтерес інтерес суспільства пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , епізоди викрадення чужого майна були неодноразові за короткий проміжок часу в робочий час на одному й тому самому приватному підприємстві, де працює велика кількість найманих працівників, що підриває авторитет керівництва ПрАТ "Полтавської птахофабрика".
Також, судом було встановлено, що угода про примирення була укладена хоча за ініціативою обвинуваченого ОСОБА_5 , в присутності представника потерпілого, але і слідчого, який склав текст угоди, друкував його та надав його сторонам угоди для підпису. Зазначена обставина свідчить про допущене порушення ч. 1 ст. 469 КПК України.
Відповідно до вказаної статті угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Суд, перевіривши угоду про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого, приходить до висновку, що узгоджене в угоді про примирення покарання за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням за злочинні дії, не відповідає інтересам суспільства, оскільки крадіжка була вчинена обвинуваченим ОСОБА_5 стосовно юридичної особи, на якій він безпосередньо здійснює трудові обовязки. Також, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні були кваліфіковані не вірно. При укладенні угоди були порушені вимоги ч. 1 ст. 469 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
У зв`язку з цим, з метою повноти та правильності проведення досудового розслідування, суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт у зв`язку з його невідповідністю прокурору.

При цьому прокурору необхідно обов`язково усунути вказані недоліки у найкоротший термін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 372, 469, 474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В затвердженні угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого ПрАТ "Полтавська птахофабрика" ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 14 червня 2019 року - відмовити.
Копію ухвали негайно направити прокурору.
Ухвала про відмову в затвердженні угоди та поверненні кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування оскарженню не підлягає.

Головуючий: