Справа № 157/1446/19
Провадження №1-кп/157/88/19
УХВАЛА
Іменем України

20 листопада 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2019 року за № 0000386, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одружений, не працевлаштований, раніше судимий вироком Камінь-Каширського суду Волинської області від 16 травня 2014 року за ч. 1 ст. 152 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 7 серпня 2017 року на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року, невідбутий строк покарання - 8 місяців 16 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у закінченому замаху на зґвалтування, тобто у вчиненні дій сексуального характеру щодо потерпілої ОСОБА_6 , пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої, вчиненими повторно, тобто у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152 КК України, а також в умисному легкому тілесному ушкодженні, заподіяному потерпілій ОСОБА_6 та в умисному легкому тілесному ушкоджені, заподіяному ОСОБА_7 , тобто у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 27 вересня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 24 листопада 2019 року включно.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що ризики, які були підставою для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, а у кримінальному провадженні ще не допитані свідки і розгляд його неможливо закінчити до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт і пояснив, що до затримання проживав з матір`ю, яка потребує його допомоги по господарству, а також надавав допомогу своїй колишній дружині та своїй дитині.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою і пояснила, що ризики продовження вчинення правопорушень, переховування від суду, впливу на свідків, на що посилається прокурор, відсутні, обвинувачений не має наміру переховуватися, впливати на свідків, перешкоджати розгляду кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою і пояснила, що боїться останнього, оскільки він зловживає спиртними напоями та будучи у стані алкогольного сп`яніння може продовжити вчиняти злочини.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку потерпілої ОСОБА_6 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілих, суд дійшов висновку, що належить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою зазначеної статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Як вбачається з ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки сукупність зібраних доказів свідчила про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_4 у вчиненні ним умисного тяжкого злочину та мав місце ризик вчинення останнім нових кримінальних правопорушень. При цьому розмір застави слідчим суддею, з огляду на категорію злочину, не визначався.

Підставами для продовження судом 27 вересня 2019 року строку тримання під вартою ОСОБА_4 стало те, що продовжував існувати ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень, про який було заявлено під час обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також мали місце ризики, що обвинувачений під тягарем можливого покарання може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Один із злочинів, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення цього злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Зазначений злочин відноситься до злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості фізичної особи, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння.

Тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, стан здоров`я його задовільний, він не працевлаштований та не має постійного джерела доходів.

Встановлено також і те, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі та був звільнений умовно-достроково, і через незначний проміжок часу знову обвинувачується у скоєні закінченого замаху на злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості фізичної особи.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність злочину проти статевої свободи, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суворість передбаченого покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, в сукупності із зазначеними вище обставинами, що характеризують особу обвинуваченого та спосіб його життя, суд дійшов висновку, що продовжують існувати такі ризики як вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків, які у кримінальному провадженні не допитані, та ризик переховування від суду.

За таких обставин і беручи до уваги, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 24 листопада 2019 року і розгляд судового провадження з об`єктивних причин не завершено та потребує з урахуванням кількості свідків додаткового часу для розгляду і прийняття судового рішення, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень, суд вважає, що обраний раніше щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на строк 60 днів.

На думку суду, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе, за вищезазначених судом обставин, дієво запобігти таким ризикам як вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та переховування від суду.

Разом з тим, не визнання вини у вчиненні злочинів, на що посилається прокурор, є правом обвинуваченого і не може бути підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, тому у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення розміру застави немає.

Керуючись ст. ст. 177, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 152 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України, до 18 січня 2020 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1