Номер провадження: 11-кп/813/1028/19
Номер справи місцевого суду: 496/16/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 24.04.2019 року, -

встановив:

оскаржуваним рішенням районного суду клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 повернуто прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області для усунення недоліків, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам закону, зокрема, клопотання, на думку суду, повинне містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я. Крім того, у клопотанні не зазначено обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. Всупереч вимогам п. 8 ч.2 ст. 291 КПК України клопотання взагалі не містить відомостей про розмір витрат на залучення експерта.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких вказує на незаконність ухвали суду, просить її скасувати, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки воно відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України. Прокурор посилається на те, що зазначені в ухвалі недоліки клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, не є підставою для його повернення.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника та особу, відносно якої орган досудового розслідування просить застосувати примусові заходи медичного характеру, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування заходів медичного характеру, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ч.2 ст.291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт (а за змістом ч.2 ст.292 КПК України і клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру) повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції безпідставно повернув клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 , оскільки воно відповідає вимогам ст.ст.291,292 КПК України. В клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, згідно ч.2 ст.291 та ст.292 КПК України зазначено всі обов`язкові реквізити, які необхідні для складання відповідного клопотання, повністю викладено фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, вчинених ОСОБА_8 , які прокурор вважає доведеними, тобто місце, час, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, який був наданий разом з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідає вимогам ст.109 КПК України та містить всі процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування.

В ухвалі суду першої інстанції зазначено, що у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру слідчий не зазначив обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання. Вказане твердження суду першої інстанції спростовується вимогами ст.ст. 66, 67 КК України, а саме при призначенні покарання обвинуваченому суд повинен врахувати обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, але у випадку застосування примусових заходів медичного характеру до особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, вищезазначені обставини встановленню не підлягають.

Крім того, посилання суду як на підставу повернення клопотання відсутність відомостей про розмір витрат на залучення експерта, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду прокурором повідомлено, що витрати на залучення експерта відсутні, а з іншого боку, відповідно до ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів стягуються лише з обвинуваченого в разі ухвалення обвинувального вироку. Вказане, на думку апеляційного суду, є недоцільним при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно особи якої інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Також, безпідставними є висновки суду 1 інстанції про відсутність в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру конкретизованого діагнозу, що позбавляє суд правильно визначити яке саме захворювання стало причиною звернення до суду з відповідним клопотанням, оскільки в клопотанні зазначено яким захворюванням страждала особа, якій інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння в період часу вчинення такого діяння, та яким захворюванням страждає особа на момент звернення до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, підстави для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, які наведені в ухвалі суду першої інстанції суперечать вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, ухвала суду винесена внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, доводи, якими керувався суд першої інстанції, повертаючи прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в порядку передбаченому ч.3 ст. 314 КПК України, не входять до переліку обставин, які були б підставою для повернення даного клопотання відповідно до вимог КПК України, та можуть бути перевірені судом в процесі судового розгляду даного провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, як необґрунтована та незаконна, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 24.04.2019 року про повернення прокурору для усунення недоліків клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання слідчого в тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4