Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1406/18
номер провадження 1-кп/368/59/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючого: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

З участю сторін:

Сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

ОСОБА_4 .

Сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик суддею одноособово кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України, внесеного 17.07.2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000281 відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
- якому 27.09.2018 року в рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні злочину, який передбачено:
- ч. 1 ст. 185 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), -
- відносно якого запобіжний не застосовувався, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 11.07.2018 року орієнтовно о 17 год. 50 хв. у власних потребах перебував неподалік від магазину «Продукти-984» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», розташованого за адресою: вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київської області.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_5 виник раптовий, визначений умисел на викрадення алкогольних напоїв з вищевказаного магазину.

Далі, реалізуючи свій умисел, срямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 шляхом вільного доступу через вхід для відвідувачів зайшов всередину магазину «Продукти-984» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», розташованого за адресою: вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київської області.

Знаходячись всередині магазину, обвинувачений ОСОБА_5 пройшов до сектору продажу алкогольних напоїв, де, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, здійснив таємно крадіжку пляшки віскі «Jack Daniels» ємкістю 0,5 л. загальною вартістю 397 грн. 90 коп., яка належить потерпілій юридичній особі, - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», яку в подальшому сховав під верхній одяг, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність, - злочинність своїх дій, які мають ознаки крадіжки, залишив через вхідні двері приміщення магазину ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», відповідно, залишив місце вчинення злочину, вчинивши тим самим закінчений злочин, - крадіжку (таємне викрадення чужого майна), без кваліфікуючих ознак, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі, - юридичній особі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» матеріальної шкоди на загальну суму 397 грн. 90 коп.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як умисні, протиправні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Отже, при визнанні обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 185 КК України, та, відповідно, при винесенні обвинувального вироку судом було враховано положення ст. 2 КК України.
Так, згідно ст. 2 КК України:
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу.
Отже, кримінальне законодавство виконує свої завдання притаманним йому способом, (ч. 2 ст. 1), а саме, - визначає коло та види суспільно небезпечних діянь, називає їх злочинами і встановлює за їх вчинення відповідне покарання. Це означає, що кримінальну відповідальність і покарання тягне за собою тільки така суспільно небезпечна дія або бездіяльність, яка повністю підпадає під ознаки складу злочину, що визначені в законі.
Слід зазначити, що в ст. 2 КК України закріплені основні принципи кримінального права - принцип законності і принцип відповідальності особи за вчинене діяння при наявності її вини.
Характерними ознаками кримінальної відповідальності є:
- її зв`язок лише із спеціальним видом правопорушення - злочином;
- обов`язок особи відповідати перед державою за свої злочинні діяння і бути покараною (зазнати обмежень, втрат);
- міра відповідальності (покарання) особи за вчинений нею злочин визначається лише судом відповідно до закону.
Відповідно, згідно з ст. 2 КК України загальною підставою кримінальної відповідальності є склад злочину, тобто наявність у дії або бездіяльності особи усіх юридичних ознак злочину, визначеного КК України. Думки, бажання, переконання, хоч би і висловлені у тій чи іншій формі, самі по собі, якщо вони не були втілені у конкретному протиправному діянні, не породжують кримінальну відповідальність.
Кримінальна відповідальність настає за протиправні діяння людини, які були нею вчинені умисно або з необережності.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок, а іноді, крім того, час, спосіб, місце, обстановка вчинення злочину) і суб`єктивних (суб`єкт, вина, крім того, у ряді випадків, мотив, мета) ознак, які характеризують певне суспільно небезпечне діяння як злочин, що створює таке юридичне поняття, як склад злочину.
Отже, вчинення особою злочину, - це з правової точки зору підстава виникнення кримінальної відповідальності, пов`язаною з появою у особи, яка вчинила злочин, обов`язку перетерпіти певні зміни свого правового становища.

Зглядаючись на положення ст. 2 КК України, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 наведено належні, допустимі, прямі та не прямі докази, які свідчать про ту обставину, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 містяться ознаки, які слугують підставою для кримінальної відповідальності гр.. ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Також при винесенні вироку судом було враховано положення ст. 62 Конституції України.
Так, згідно ст. 62 Конституції України:
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Зглядаючись на вищевказану норму основного Закону України, слід зазначити, що вона закріпила в собі п.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Звід принципів захисту всіх осіб, що піддаються затриманню або ув`язненню в будь-який формі, презумпцію невинуватості.
Презумпція невинуватості об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримі- нального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Отже, правило презумпції невинуватості означає, що обвинувачений може бути визнаний винним у вчиненні злочину і покараний лише за умови, що його вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

Принцип презумпції невинуватості охоплює такі демократичні ідеї правосуддя, які, як правові положення, одержали закріплення в Конституції України, а також глибоко і всебічно конкретизовані в різних нормах кримінально - процесуального законодавства:
- ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, (ч. 2 ст. 62 Конституції України).
Відповідно до положень діючого КПК України вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи зобов`язані прокурор, слідчий, на яких покладається обов`язок виявити обставини, які як викривають, так і виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Отже, суд вважає, що при проведенні досудового слідства стороною обвинувачення було забезпечено повне та об`єктивне дослідження обставин справи.
Слід зазначити, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Відповідно до закону доказами в кримінальній справі є сукупність фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази повинні бути отримані тільки уповноваженими на те органами чи посадовими особами, законним способом, з точно і вичерпно передбачених законом джерел, а форма їх фіксації має бути передбачена законом.
Обґрунтування судом правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 .
В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на майно юридичної особи ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи, - юридичної особи ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме, - річ матеріального світу, - пляшки віскі «Jack Daniels» ємкістю 0,5 л. загальною вартістю 397 грн. 90 коп.

Об`єктивна сторона складу злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_5 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи, які виразилися в незаконному фізичному переміщенні викраденої речі, які були спрямовані на викрадення майна.
Суб`єктом даного злочину є обвинувачений ОСОБА_5 .
Суб`єктивна сторона даного злочину, - раптовий, прямий, визначений умисел обвинуваченого ОСОБА_5 на умисне, протиправне, таємне заволодіння майном потерпілої особи, - юридичної особи ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Крадіжка майна є закінченою з моменту, коли обвинувачений ОСОБА_5 повністю здійснив умисел на заволодіння майном потерпілої особи, - юридичної особи ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме, з того моменту, коли він отримав змогу розпоряджатися викраденим майном, - з моменту полишення приміщення магазину «Продукти-984» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Винність обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 185 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав наступне:
Положення ст. 63 Конституції та положення ст. 18 КПК України йому судом роз`яснено та зрозумілі.
Свої інтереси в судовому засіданні буде захищати самостійно, це не викликано відсутністю коштів для укладення угоди з захисником для захисту його законних прав та інтересів в судовому засіданні.
Підтверджує обставини вчиненого злочину, які вказані в обвинувальному акті, вину свою у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 185 КК України, - визнає в повному обсязі, щиро розкаюється.
По суті справи, а саме, - вчиненого ним злочину, може пояснити наступне.
11.07.2018 року орієнтовно о 17 год. 50 хв. він у власних потребах перебував неподалік від магазину «Продукти-984» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», розташованого за адресою: вул. Столична, 2 м. Кагарлик Київської області.

В цей час він вирішив здійснити крадіжку міцних алкогольних напоїв з магазину.

Він вирішив вчинити крадіжку, так як на той час він ніде не працював, відповідно у нього не було коштів на придбання алкогольних напоїв.

Далі він зайшов в магазин, пішов у відділ магазину, де розміщені алкогольні напої.

Підійшовши до полиць, на яких знаходяться алкогольні напої, він вирішив вкрасти віскі, після чого, озирнувшись, переконався, що інші не помічають того, що він хоче здійснити крадіжку, взяв з полиці пляшку віскі об`ємом 0,5 л., та заховав її під верхній одяг.

Далі він попрямував до кас, пройшов через них, а потім через вхідні двері покинув приміщення магазину.

В подальшому він вжив даний алкогольний напій з друзями.

Розумів, що вчиняє крадіжку, але йому хотілося пригостити друзів алкоголем, а коштів на той час у нього не було, що і спонукало його до вчинення такої крадіжки.
В разі призначення йому покарання у виді штрафу обіцяє сплатити штраф у розмірі, визначений судом, відразу ж після проголошення вироку, так як має реальний намір та можливість це зробити, так як на даний час, хоч і неофіційно, але працює, заробляє кошти.
Після вчинення злочину він усвідомив всю протиправність своїх дій, влаштувався на роботу, не вживає алкогольних напоїв, йому соромно за вчинене, обіцяв більше злочинів не вчиняти.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 185 КК України, його вина у вчиненні злочину, який передбачено ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак, за клопотанням прокурора ОСОБА_3 та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне допит представника потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», - який надіслав на адресу суду письмові заяви, в яких він просить суд слухати справу без його участі в зв`язку з тим, що претензій до обвинуваченого потерпіла юридична особа не має, в зв`язку з чим просив залишити цивільний позов без розгляду, вирішення питання призначення виду та розміру покарання покладається на розсуд суду, а також суд визнав за недоцільне допит свідків, дослідження матеріалів справи, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема, висновок органу пробації, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 10 січня 2015 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець село Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно, гр. ОСОБА_5 є громадянином України, на час вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, досягнув віку кримінальної відповідальності;

- згідно картки фізичної особи платника податків, яка видана 15.11.2013 року Кагарлицькою об`єднанню державною податковою інспекцією, ОСОБА_5 має реєстраційнийний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 ;

- згідно характеристики, виданої 26 липня 2017 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_5 , 1998 року народження, по місцю проживання характеризується позитивно;

- згідно довідки № 366, яка видана 27.07.2017 року Поліклінікою Кагарлицької центральної районної лікарні, ОСОБА_5 , 1998 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , за психіатричною допомогою не звертався і на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває;

- згідно довідки № 797, яка видана 27.07.2017 року Поліклінікою Кагарлицької центральної районної лікарні, ОСОБА_5 , 1998 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , за наркологічною допомогою не звертався і на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває;

- згідно довідки вимоги про судимість № 129 19072018/3212, станом на 19.07.2018 року відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та судимостей у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , - немає.

- згідно досудової доповіді органу пробації від 10.04.2019 року, ( а.с., 93 95), беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

- Обставинами, що згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне вдшкодування завданого збитку.

- Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , - під час судового слухання справи, - не виявлено.

Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , керувався, перш за все, - положенням ст. 65 КК України.
Так, згідно положень ст. 65 КК України:
Суд призначає покарання:
- у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України;
- відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
- враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 КК України.
Отже, суд у відповідності до положень ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наслідки вчиненого злочину, наявності відомостей про судимість, позицію потерпілої сторони, позицію прокурора.
Так, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання в виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Отже, зглядаючись на структуру санкції злочину, який вчинив обвинувачений ОСОБА_5 , санкція ч. 1 ст. 185 КК України є альтернативною, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 52 КК України за даний злочин суд призначає лише одне основне покарання.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, отже, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середнього ступеню тяжкості.
Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, тяжких наслідків від вчинення злочину не настало, шкода, заподіяна злочином, відшкодована в повному обсязі, в добровільному порядку, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, за вчинення дрібних крадіжок, що передбачено ст. 145 КУпАП, по місцю проживання характеризується позитивно, потерпіла особа не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, враховуючи висновок пробації, то суд приходить до висновку що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, причому, слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 такий вид покарання, як штраф, причому, у розмірі, який відповідає найнижчій межі, яка передбачена в санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, - 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Також при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом було враховано положення ст. 50 КК України, - поняття покарання та його мета.
Так, згідно ст. 50 КК України:
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Зглядаючись на положення ч. 2 ст. 50 КК України, закон чітко визначає такі цілі покарання, як:
- кара, як відплата засудженому за вчинений злочин;
- виправлення засудженого;
- запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим;
- запобіганню вчинення злочинів з боку інших осіб.
Зглядаючись на вищевказану мету покарання, суд вважає, що призначенням покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 850 грн. буде досягнута мета покарання, причому у поєднанні її каральної та виправної складової, так як на думку суду буде досягнуто мети кари, як відплати засудженому за вчинений злочин, буде досягнута мета виправлення засудженого, запобігання вчинення ним нових злочинів, та вчинення аналогічного злочину іншими особами.
Окрім того, при призначенні виду та міри покарання судом було враховано висновок про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк, який міститься в досудовій доповіді органу пробації з інформацією про соціально психологічну характеристику у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , яка на підставі ст. 314 1 КПК України надана органом пробації, згідно якої:
- беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Також при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 було враховано положення ППВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Так, згідно п. 1 ППВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно п. 1 ППВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам при призначенні покарання висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі, це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.

Призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи їх межі та строки, суд має врахувати майновий стан обвинуваченого, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, тощо.

Проте, слід роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі несплати штрафу за відсутності підстав для його розстрочки чи його виплати, суд відповідно до положень ч. 5 ст. 53 КК України, ч.ч. 3, 4 КВК України і в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України має право замінити не сплачену суму штрафу такими видами покарань, як громадські роботи, виправні роботи або позбавлення волі.
Відповідно, на підставі положень ст.ст. 50, 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 покарань у виді громадських робіт, виправних робіт, арешту, позбавлення волі, з урахуванням особи обвинуваченої та її характеризуючих обставин, які були досліджені судом, будуть занадто суворим покаранням, яке не співрозмірне вчиненому злочину.

Окрім того, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 підстав для застосування положень ст. 69 КК України, - призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, - немає.

Цивільний позов
В матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов потерпілої юридичної особи, - ТОВ «АТБ - маркет», ( а.с., 8).

Проте, поруч з цим в матеріалах провадження міститься заява представника потерпілої особи, ( а.с., 58), в якій представник потерпілої особи просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

У зв`язку з цим, по результатах проведеного підготовчого судового засідання, судом винесено ухвалу, на підставі якої цивільний позов ТОВ «АТБ маркет» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, - повернуто позивачеві на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, ч. 5 ст. 128 КПК України.

Відповідно, цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутній.

Речові докази по справі:
Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
- згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Проте, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по справі.
- згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Проте, процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження передбачені ст. 131 КПК України.
Накладення грошового стягнення, тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, відсторонення від посади, арешт майна, затримання особи, запобіжні заходи в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи положення ст. 368 КПК України, суд приходить до висновку, що:

- мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 ;

- це діяння містить склад кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 185 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 185 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, підстав для застосування положень ст. 69 КК України, - немає.

- встановлено, що є обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , та які судом вказані вище, та, напроти, встановлено, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , - відсутні;

- обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 07.06.2019 року, - станом на момент винесення вироку, становить 850 грн., які обвинувачений повинен сплатити, та роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 процесуальні наслідки несплати штрафу;

- питання про речові докази вирішити в порядку, який передбачено ст. 100 КПК України, та який судом наведено вище;

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 50, 65, ч. 1 ст. 185 КК України, ст. 368, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 1 ст. 185 КК України, як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) і призначити йому покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.. 00 коп.
Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження.
Заходи кримінального провадження, питання яких слід вирішувати суду при винесенні вироку, в даному кримінальному провадженні не застовувалися.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі несплати штрафу після вступу вироку в законну силу за відсутності підстав для його розстрочки чи його виплати, суд відповідно до положень ч. 5 ст. 53 КК України, ч.ч. 3, 4 КВК України і в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України має право замінити не сплачені суму штрафу такими видами покарань, як громадські роботи, виправні роботи або позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1