ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/181/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 697/1294/17 Категорія: ч.2 ст. 125 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисникаОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000242 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Канів, Черкаської області, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше не судимий, -
засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
Вирішено доля речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 08.04.2017, близько 16 години, знаходячись на вул. Потужнього в м. Каневі Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар власним револьвером «МЕ 38» по голові ОСОБА_10 та здійснив постріл з вказаного газового пістолету в обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми лівого вуха з гострою після травматичною сенсо-невральною приглуховатістю, забою з набряком та садном лівої лобної та скроневої ділянок, крововиливом повік лівого ока, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/685 від 21.04.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, просив його скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Конфлікт, який виник між ним та потерпілим він розцінював, як небезпечний для свого життя і вчиняв дії виключно для свого самозахисту. Потерпілий намагався зіштовхнути його в кручу висотою 20-30 метрів, що являло загрозу для його життя.

У вироку не повністю викладені показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а показанням останнього не надана належна оцінка.

Показання вказаних свідків, які були очевидцями конфлікту вказують на те, що він зазнав нападу зі сторони потерпілого, який штовхав його спиною до кручі, перспектива падіння для нього була загрозою для його життя, безпосередньо в момент посягання на нього він здійснив постріл з газового пістолета, після чого напад на нього припинився.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, просив вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді 1 місяця арешту. В решті - вирок залишити без змін.

Звертає увагу, що суд при призначенні покарання недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи, відсутність відшкодування спричинених потерпілому збитків, невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині та заперечення ним фактичних обставин подій, а тому покарання у виді штрафу є занадто м`яким та не буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю складу злочину, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року повністю відповідає вказаним вимогам.

Так, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені з врахуванням дійсних обставин події та ґрунтується на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні, і в їх сукупності та взаємозв`язку їм дана правильна юридична оцінка.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його вина повністю доведена доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , згідно яких він ремонтував автомобіль, коли до нього підійшов ОСОБА_7 . Останній почав виражатися нецензурною лексикою та звинувачувати ОСОБА_10 в тому, що хтось кидає на дах його будинку каміння. Обвинувачений не реагував на пояснення, що ніхто нічого не кидав у його подвір`я, та продовжував ображати і погрожувати фізичною розправою. В зв`язку з такими діями потерпілий штовхнув рукою у плече обвинуваченого та сказав, щоб він йшов додому. Проте ОСОБА_7 дістав із поясу пістолет та вдарив його рукояткою по голові, а потім здійснив постріл в обличчя, після чого втік у невідомому напрямку.

Дані показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що ОСОБА_7 кричав та нецензурно лаявся, всіх звинувачуючи. ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_7 та сказав, щоб він йшов додому. Відразу після цього ОСОБА_7 дістав пістолет та рукояткою вдарив ОСОБА_10 по голові та потім, відступивши кілька кроків назад, здійснив постріл в обличчя ОСОБА_10 , а сам побіг в напрямку свого домоволодіння. Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 конфліктує з усією вулицею та сусідами і всім погрожує.

Також на підтвердження винуватості ОСОБА_7 суд обґрунтовано поклав покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , які хоча й не були безпосередніми очевидцями подій, однак їх покази в сукупності з іншими доказами у справі підтверджують фактичні обставини подій.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується наступними доказами: даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2017 від ОСОБА_10 , даними протоколу огляду місця події від 08.04.2017 року з фототаблицею до нього, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.04.2017 з фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_10 , даними довідки в.о. головного лікаря Канівської ЦРЛ від 21.04.2017 про те, що ОСОБА_10 звертався за медичною допомогою в приймальне відділення ЦРЛ 08.04.2017, № запису 442, ДЗ: садна надбрівної ділянки, забійні рани лобної ділянки, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2017 з фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_10 , даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2017 з фототаблицею до нього за участю ОСОБА_7 , які безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 щодо нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 узгоджуються з даними висновку експерта № 02-01/685 від 21.04.2017, згідно якого у останнього мали місце наступні тілесні ушкодження: забій з набряком та садном лівої лобної та скроневої ділянок, крововиливи повік лівого ока, травма лівого вуха з гострою після травматичною сенсо-невральною приглухуватістю, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та даними висновку експерта № 2-01/811 від 17.05.2017 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.05.2017 за його участю, а також не виключається можливість виникнення виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.05.2017 за участю ОСОБА_7 .

Вищезазначені докази узгоджуються між собою та в своїй сукупності і взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.
Крім того, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відхилення доводів сторони захисту про наявність у обвинуваченого при собі пістолету в цілях необхідної самооборони, оскільки відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили: по перше, про існування небезпеки для обвинуваченого, коли він виходив з свого домоволодіння та направлявся до потерпілого, і, по-друге, про необхідність захищати себе від потерпілого, який штовхнув його, в такий спосіб, від якого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, а саме, нанісши удар рукояткою пістолета по голові та здійснивши після цього постріл в обличчя.

До того ж, свідок ОСОБА_15 , який був очевидцем подій, та якого безпосередньо допитано в судовому засіданні в суді першої інстанції, повідомив, що потерпілий штовхнув обвинуваченого внаслідок погроз та нецензурної лайки з боку останнього, будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не наносив.

Тобто, підстав розцінювати таку поведінку потерпілого, як загрозу для здоров`я та життя, у обвинуваченого не було.

Тому, твердження апелянта про необхідність захисту від посягання та наявність загрози для його життя та здоров`я, на переконання колегії суддів, є безпідставним та нічим іншим, як намаганням уникнути від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, скасування вироку суду та закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як про це просив під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, даних про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому злочині не визнав, характеризується посередньо за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину щодо особи похилого віку, призначив покарання у межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, яке є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, як про це просив прокурор в апеляційній скарзі.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 , яке колегія суддів залишає без задоволення, оскільки ст. 284 КПК України не передбачено такої підстави для закриття кримінального провадження.
Згідно з ч.1 п.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-яких підстав передбачених ст.ст. 408, 409, 411 КПК України для його зміни чи скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2019 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді