Справа № 738/1350/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/578/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду, в режимі відеоконференції, судове провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року відносно ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6

представника колонії ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 .

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Засудженому замінено основний вид покарання з позбавлення волі - на обмеження волі на невідбутий строк покарання 6 років 3 місяці 4 дні.

Задовольняючи клопотання суд 1 інстанції врахував вимоги ст. 82 КК України, а також те, що засуджений ОСОБА_6 відбув 1/3 частину строку призначеного покарання, вину свою визнав, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і перевиховання.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала суду є незаконною, такою, що суперечить меті кримінального покарання та принципам кримінально-виконавчого законодавства. В своєму рішенні суд неправильно застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, оскільки заміна невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді обмеження волі можлива виключно в межах строків, визначених ч. 2 ст. 61 КК України, і не може перевищувати п`яти років. Проте, суд першої інстанції, при винесенні ухвали, вийшов за межі наданих йому повноважень, не дотримав вищевказані норми закону про кримінальну відповідальність, в результаті чого неправомірно замінив невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі обмеженням волі на строк 6 років 3 місяці 4 дні.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а ухвалу суду змінити, визначивши строк обмеження волі 5 років. Вказує, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі прокурора погіршують становище засудженого, при цьому посилається на вимоги ч. 2 ст. 404 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили задовольнити її частково, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 17.10.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК України до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Як вбачається з матеріалів справи, невідбута частина покарання ОСОБА_6 складає 6 років 3 місяці 4 дні.

Згідно ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Вказані норми Кримінального кодексу України є імперативними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Таким чином, заміна невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді обмеження волі можлива виключно в межах строків, визначених ч.2 ст. 61 КК України, і не може перевищувати п`яти років.

На думку колегії суддів, суд 1 інстанції, при винесенні ухвали, не дотримався вищевказаних норм закону України про кримінальну відповідальність, у результаті чого неправомірно замінив ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі - обмеженням волі на строк 6 років 3 місяці 4 дні.

Слід зазначити, що в такому б випадку, як просить захисник в своїх запереченнях, покарання засудженому не тільки заміняється на більш м`яке обмеження волі, а ще й зменшується міра призначеного покарання.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачає не скорочення невідбутої частини призначеного вироком суду покарання, а безумовну її заміну, іншим більш м`яким видом покарання, яке засуджений продовжує відбувати.

Виходячи із змісту ст. 51 КК України, більш м`яким вважається покарання, яке у системі покарань стоїть вище, ніж те покарання, яке особа відбуває.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заміна невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, є неправомірним, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 370, 376, 404, 409, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року відносно ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4