Провадження №: 1-кс/755/9071/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009143 від 04.11.2019 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009143 від 04.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України про арешт майна.
Із тексту клопотання вбачається, що 04.11.2019 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами перебував за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, поблизу «Північного мосту», біля автомобільної стоянки на якій знаходяться автотранспортні засоби різного призначення. У цей час, у ОСОБА_4 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, які знаходилися на території вищевказаної автомобільної стоянки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи направилися на територію автомобільної стоянки, що за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, поблизу «Північного мосту», де обрали об`єктом свого злочинного посягання навантажувач фронтальний марки SHANTUI SL30W, д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватор-навантажувач марки CASE 580SM, д.н.з. НОМЕР_2 , які знаходилися на території даної стоянки та належать на праві власності ОСОБА_5 .
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, невстановлені досудовим розслідуванням особи направилися до охоронників даної автомобільної стоянки з метою відволікання уваги останніх та створення враження законності їх дій по відношенню до майна ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 почав чекати автомобільного крана та великотоннажного вантажного автомобіля біля навантажувача фронтального марки SHANTUI SL30W, д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватора-навантажувача марки CASE 580SM, д.н.з. НОМЕР_2 . Приблизно через декілька хвилин на територію даної автомобільної стоянки прибули автомобільний кран та великотоннажний вантажний автомобіль, по прибуттю яких водії даних транспортних засобів почали завантажувати на великотоннажний вантажний автомобіль навантажувач фронтальний марки SHANTUI SL30W, д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватор-навантажувач марки CASE 580SM, д.н.з. НОМЕР_2 , належні ОСОБА_5 . У цей час, ОСОБА_4 , з метою створення враження у водіїв автомобільного крана та великотоннажного вантажного автомобіля законності даних дій та підтвердження права власності, пред`явив останнім документи (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів) на завантажувану техніку. Після цього, ОСОБА_4 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, дочекався завантаження навантажувача фронтального марки SHANTUI SL30W, д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватора-навантажувача марки CASE 580SM, д.н.з. НОМЕР_2 , належних ОСОБА_5 та великотоннажний вантажний автомобіль, та повідомив водію даного вантажного автомобіля та водію автомобільного крана про необхідність їхати до м. Біла Церква.
Після чого, великотоннажний вантажний автомобіль та автомобільний кран, з належною ОСОБА_5 технікою, поїхали з території автомобільної стоянки, а ОСОБА_4 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами направилися за ними.
У подальшому, вищезазначені транспортні засоби належні ОСОБА_5 , із застосуванням вищевказаної найманої спецтехніки, були перевезені на закриту територію, розташовану за адресою: Київська область, с. Піщане.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які виразились у незаконному заволодінні транспортними засобами, а саме: навантажувачем фронтальним марки SHANTUI SL30W, д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватором-навантажувачем марки CASE 580SM, д.н.з. НОМЕР_2 , спричинили матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_5 на суму 17000 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 420 580 грн.
05.11.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України.
05.11.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, покарання за яке, у разі визнання його винним передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Прокурор у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення клопотання у його відсутність.
Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Норма п.п.1, 3 ч.2 ст.170 КПК України вказує на те, що арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч.3, ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя