Справа № 461/578/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2019 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, раніше судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27.03.2018 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 10.01.2019 року, близько 23 годин 57 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе «Kitchen Bar», по вул. Театральна, 6 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав рюкзак вартістю 450 гривень, всередині якого знаходились: гаманець вартістю 150 гривень, з грошовими коштами у сумі 55 гривень, флеш носієм «Apacer» об`ємом 16 GВ вартістю 150 гривень, Power Bank «MI» вартістю 500 грн., чим завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1 305 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 18.05.2019 року, близько 00 годині 27 хвилин, перебуваючи в приміщенні кафе «Львівські Круасани», на пл. Ринок, 42 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу, за яким сиділа ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Iphone 8+», IMEI: НОМЕР_1 вартістю 14 500 гривень, в шкіряному чохлі вартістю 400 гривень, в якому була вставлена сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 , вартістю 30 гривень, чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 14 930 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Зазначив, що в обвинувальних актах вірно відображені його дії, які полягали в тому, що він 10.01.2019 року перебуваючи у приміщенні кафе «Kitchen Bar», по вул. Театральна, у м. Львові, таємно викрав у потерпілої рюкзак, гаманець, всередині якого знаходилися грошові кошти, флеш носій, Power Bank «MI», а також 18.05.2019 року перебуваючи в приміщенні кафе «Львівські Круасани», на пл. Ринок, у м. Львові, таємно викрав зі столу, за яким сиділа потерпіла її мобільний телефон в шкіряному чохлі, з сім-карткою. Пояснив, що дійсно події відбувалися у період часу, у спосіб, які зазначені в обвинувальних актах. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочинів, також перелік викрадених предметів відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється. Просив суворо не карати, врахувати наявність в нього ряду хронічних захворювань та перебування на утриманні матері пенсіонерки, яка має інвалідність.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

Так, ОСОБА_4 вчинив два тотожні злочини, а відтак, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною за всіма епізодами крадіжок, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якого вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства на даний момент, а виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що злочини вчинено обвинуваченим повторно, мотиви вчинення злочинів, спрямовані на заволодіння чужим майном, способи вчинення злочинів. Крім того, суд враховує, що заподіяна потерпілій ОСОБА_6 матеріальна шкода була відшкодована повністю, що, серед іншого, вказує на щире каяття ОСОБА_4 . Матеріальна шкода заподіяна ОСОБА_7 не відшкодована. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, має ряд хронічних захворювань, а також має на утриманні матір пенсіонерку з інвалідністю.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_8 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вищенаведені обставини справи, зокрема наведені дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, визнану судом пом`якшуючу обставину, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, враховуючи позицію органу пробації, суд вважає за необхідне при визначенні обов`язків передбачених ст. 76 КК України покласти на нього обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, визначеною органом пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, визначеною органом пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі:

-рюкзак чорно-зелено-рожевого кольору, гаманець чорного кольору, грошові кошти у сумі 55 гривень, флеш носій марки «Apacer» об`ємом 16GB білого кольору, Power Bank «MI», ID паспорт громадянина України, посвідчення дитини з багатодітної сім`ї, студентське посвідчення, студентський квиток, студентська перепустка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , блокнот сірого кольору та салатового кольору, вологі салфетки, гребінець, жіноча туш, помада, тіні, банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , навушники чорного кольору «Utty», ключ з брелоком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », дзеркальце, гребінець повернути потерпілій ОСОБА_6 на належністю;

-два диски з відео спостереженням залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1