Справа № 466/4062/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, працюючої адміністратором магазину «Близенько» ПП «Мережа сервіс Львів», неодруженої, раніше не судимої, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачена ОСОБА_4 13 квітня 2019 року близько 19.20 год., перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкодження, нанесла йому один удар ножем в ліву лопаткову ділянку грудної клітки, та спричинила йому згідно з висновку судово медичного експерта №94/19 від 23 квітня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді рани лівої лопаткової ділянки грудної клітки, проникаюча в ліву плевральну порожнину, раневий канал якої проходить до низу з ушкодженням міжреберної артерії в четвертому міжребер`ї зліва та лівої легені, ускладнена лівобічним гемопневматораксом, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнала повністю та пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 є її співмешканцем. 13 квітня 2019 року приблизно о 19.20 год. у неї із ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого вона вдарила його ножем. У вчиненому щиро кається та просить її суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 . Крім повного визнання обвинуваченою своєї винуватості, її винуватість у вчиненні злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001303.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена та її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки своїми умисними діями вона заподіяла тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує наслідки та обставини вчиненого нею злочину.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У цій ситуації, про можливість належної соціалізації обвинуваченої та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення, а саме сприяння слідству та суду в установленні об`єктивної істини, розкаяння у вчиненому, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Тим паче, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і тяжкість вчиненого нею злочину, відсутність обставин, що обтяжує покарання, особу винуватої, яка не перебуває на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має на утриманні трьох дітей, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, думку потерпілого, який зазначає, що жодних претензій до обвинуваченої не має, та приходить до висновку, що їй слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутність негативних наслідків та особу обвинуваченої суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і до неї слід застосувати вимоги ст. 75,76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання в подальшому не продовжувався та припинив дію 16 червня 2019 року.

Речові докази: куртку балонову чорного кольору, кофту синього та зеленого кольорів, футболку чорного кольору, джинси синього кольору, шкарпетки чорного кольору, плавки сірого кольору, черевики чорного кольору, кепку синього кольору повернути потерпілому ОСОБА_9 ; ніж із червоною рукояткою, ганчірку червоного кольору та три ножі знищити; мобільний телефон марки «UMIDIGI» моделі «london» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: куртку балонову чорного кольору, кофту синього та зеленого кольорів, футболку чорного кольору, джинси синього кольору, шкарпетки чорного кольору, плавки сірого кольору, черевики чорного кольору, кепку синього кольору повернути потерпілому ОСОБА_9 ; ніж із червоною рукояткою, ганчірку червоного кольору та три ножі знищити; мобільний телефон марки «UMIDIGI» моделі «london» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1