Справа № 461/7255/19
Провадження № 1-кс/461/8358/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 та інших уповноважених осіб прокуратури Львівської області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність процесуального керівника в кримінальному провадженні №0000356 від 21.11.2018 року за ст.182 КК України прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , в якій просить відповідно до ст.307 КПК України, змусити уповноважених осіб прокуратури Львівської області та прокурора ОСОБА_4 скласти постанову відповідно до ч.3 ст.36 КПК України про доручення органу досудового розслідування проведення досудового розслідування та передати матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування відповідному органу досудового розслідування (ДБР).

Свої доводи мотивує тим, що починаючи з 21.11.2018 року прокурор не виконав вимоги ст.36 КПК України, зокрема, не склав постанову про визначення підслідності та не передав справу розслідувати відповідному органу ДБР. Натомість, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_5 , отримав доступ до матеріалів кримінальної справи, перебравши на себе компетенцію слідчого та прокурора по даному кримінальному провадженню та склавши постанову про доручення проведення розшукових дій слідчому підрозділу УСБУ. Просить скаргу задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у фабулі скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, а тому відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши скаргу та документи, які долучені до неї, приходжу до висновку, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим відділом СВ УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000356 від 21.11.2018 року за ст.182 КК України.

15.03.2019 року та 13.05.2019 року начальником слідчого відділу УСБУ у Львівській області ОСОБА_6 скеровано звернення на ім`я процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000356 від 21.11.2018 року прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональних прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про вирішення питання щодо визначення підслідності вказаного кримінального провадження з подальшою передачею матеріалів даного кримінального провадження за належністю.

26.03.2019 року начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_7 надано відповідь, з якої вбачається, що підстав для передачі кримінального провадження №0000356 від 21.11.2018 року немає.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Пунктом 1 частини 4 статті 216 КПК України передбачено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів: вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Премєр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Премєр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.

Разом з тим, положенням абз.2 п.4 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про державне бюро розслідувань» передбачено, що матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування передаються до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження. Кримінальні провадження, які до початку діяльності Державного бюро розслідувань розпочаті слідчими органів прокуратури і перебувають на стадії досудового розслідування, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, аналізуючи викладене, оскільки доводи, які викладені в скарзі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду такої, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити з огляду на те, що підстав для зобов`язання уповноважених осіб прокуратури Львівській області та прокурора ОСОБА_4 складати постанову про доручення органу досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та передавати їх для проведення досудового розслідування відповідному органу досудового розслідування (ДБР) немає.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 30.09.2019 року о 12:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1