ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1175/19 Справа № 211/2255/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000693 за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої та кваліфікацію її дій, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не в повній мірі взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносить до особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та особу обвинуваченої ОСОБА_9 , яка вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, при цьому під час судового слідства остання заперечувала вказаний факт, шкоду завдану потерпілим не відшкодувала, щиро не розкаялась, в судових засіданнях декілька разів змінювала свої покази.
Вказує на те, що злочини проти життя та здоров`я становлять одну із найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне із найціннішого - життя людини.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в основу вироку покладені покази обвинуваченої, які судом спотворені.
Вказує на те, що зазначені у вироку письмові докази є недопустимими, оскільки вони належним чином не досліджувались судом.
Також, колегією суддів критично оцінено покази обвинуваченої надані нею в судовому засіданні, яка вказувала на те, що не мала наміру вбивати ОСОБА_10 , а просто захищалась від його агресивних дій.
Зазначає, що суд у вироку безпідставно послався на те, що покази обвинуваченої спростовуються фототаблицею до протоколу огляду місця події від 06.04.2018 року, оскільки на думку захисту цей доказ є недопустимим, а також показами свідка ОСОБА_11 , який спав, і потерпілої ОСОБА_10 , яка зауважила, що жодного порожка між кімнатами не має, хоча достеменно встановити це не має можливості.
Також, відповідно до даних, що містяться в протоколі огляду місця події від 06.04.2018 року, кров від трупу потерпілого ОСОБА_10 була виявлена лише в кімнаті, а саме на шортах, ковдрі та простирадлі, крові в коридорі виявлено не було, рівно як і не було виявлено крові ОСОБА_10 на тілі та одязі обвинуваченої ОСОБА_9 ..
Суд першої інстанції позбавив сторону захисту можливості допитати експертів та поставити їм питання, які мають важливе значення для винесення рішення.
Відповідно до слідчого експерименту від 19.04.2018 року, ОСОБА_9 в присутності понятих, захисника, судово-медичного експерта детально розповіла про обставини вчиненого злочину, та пояснювала, що саме вона нанесла йому удар ножем в область живота та показала яким чином, потерпілий не знаходився в положенні лежачи та не спав, стояв навпроти неї та намагався напасти, а тому цей доказ підтверджує покази обвинуваченої та доводить кваліфікацію її дій, саме за ст.118 КК України.
Зазначає, що протокол огляду місця події від 06.04.2018 року не може вважатися належним доказом через відсутність під час проведення цієї слідчої дії потерпілої ОСОБА_10 , яка є власницею квартири та надала дозвіл органу досудового розслідування на проведення цієї дії через кілька днів після цього огляду.
Вказує на те, що відсутність записів фіксації судового засідання перешкодив стороні захисту у заявлені необхідних клопотань, при цьому судом було відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з метою усунення наявності фіксації та можливості отримати диски із записами.
Також стороною захисту заявлявся відвід прокурору ОСОБА_12 , який перебував у невідомих стосунках із потерпілою.
Посилається на те, що судом упереджено відкинуто позицію сторони захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст.118 КК України.
Твердження суду про те, що між виниклим конфліктом та нанесенням удару ножем потерпілому пройшло не менше 10 хвилин, що свідчить про відсутність якихось значущих дій потерпілого стосовно нападу на обвинувачену, є таким, що трактовано невірно, оскільки 10 хвилин це проміжок між закінченням попереднього і початком нового нападу ОСОБА_10 на ОСОБА_9 , при цьому саме наявність різаної рани по зовнішньо-внутрішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглоба у обвинуваченої підтверджує наявність колото-ріжучого предмету у потерпілого, яким було завдано шкоду обвинуваченій.
Зазначає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_9 вбачається перебування у стані уявної необхідної оборони, враховуючи поведінку та дії потерпілого ОСОБА_10 по відношенню до обвинуваченої, які передували конфлікту, а також пояснення обвинуваченої про те, що ніж вона взяла в руку розраховуючи на те, що його демонстрація стримає потерпілого від подальшого застосування насильства до неї.
Винність обвинуваченої ОСОБА_9 "поза розумним сумнівом" не знайшла свого повного підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.
Також, вказує на те, що матеріали справи містять ухвалу від 16.08.2018 року про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, дія попередньої ухвали щодо запобіжного заходу закінчилася 14.08.2018 року, але в порушення норм КПК України, колегією суддів 16.08.2018 року розглянуто клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, дія якого, фактично припинилась.
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком із ОСОБА_9 стягнуто на користь: - ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 11 958,67 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.; ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3466,33 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.
За обставин, викладених у вироку, 05.04.2018 року, у вечірній час, ОСОБА_9 , знаходилася за місцем свого проживання в приміщенні однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , де разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 та їх спільним знайомим ОСОБА_11 вживали спиртні напої в кімнаті вказаного житла.
Під час вживання спиртного ОСОБА_10 почав докоряти ОСОБА_9 за те, що вона з необачності розбила належний йому акваріум, раніше встановлений в приміщенні даної квартири, унаслідок чого між зазначеними особами відбулася сварка, в ході якої ОСОБА_10 неодноразово хапав ОСОБА_9 руками за волосся та завдавав ударів долонями по голові, завдаючи останній фізичного болю.
Намагаючись уникнути подальших образ та насильства з боку співмешканця, ОСОБА_9 вирішила залишити вказане помешкання та попрямувала до прихожої кімнати, де почала одягатися, однак ОСОБА_10 схопив її руками за одяг та волосся та відштовхнув руками з прихожої до кухонної кімнати даної квартири, після чого прослідував в приміщенні кімнати та ліг на диван.
Вказана поведінка та дії ОСОБА_10 обурили ОСОБА_9 , викликавши у неї почуття гострої неприязні до співмешканця та умисел на заподіяння йому смерті за вказаних мотивів.
Діючи з цією метою, ОСОБА_9 взяла з поверхні столу, встановленого в приміщенні кухні, кухонний ніж та таким чином підшукала собі знаряддя злочину.
Відразу ж після цього, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наблизилась до ОСОБА_10 , який у цей час знаходився в приміщенні кімнати в положенні лежачи на дивані, встановленому в кімнаті квартири АДРЕСА_3 , та діючи з метою заподіяння ОСОБА_10 смерті з мотивів особистої неприязні до нього, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків, утримуючи у правій руці підшуканий нею ніж, приблизно о 23.30 годині 05.04.2018 року умисно завдала потерпілому ОСОБА_10 одного удару клинком даного кухонного ножа в область живота - місце розташування життєво-важливих органів людини.
Після отриманого удару ножем у живіт потерпілий ОСОБА_10 у короткий проміжок часу від спричинених тілесних ушкоджень помер, а ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 залишили вказане помешкання.
Таким чином, в результаті умисних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи трупу № 679 від 25.04.2018 року, заподіяне тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення живота у середній третині ліворуч, яке за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_3 , в результаті колото-різаного поранення живота, яке супроводжувалося пораненням черевного відділу аорти та ускладнилося розвитком гострої крововтрати.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинувачену та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілу, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а захисника - задоволенню з таких підстав.
Згідно із вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який її засуджено, є передчасним, оскільки судом не перевірено всіх обставин та не надано оцінки дослідженим доказам відповідно до КПК України.
Так, суд у вироку, як на доказ вини обвинуваченої, послався на протокол огляду місця події від 06.04.2018 року, під час якого в приміщенні ванної кімнати було виявлено кухонний ніж, на якому знаходяться плями речовини бурого кольору, з поверхні леза ножа виявлено та вилучено слід папілярних ліній. Труп ОСОБА_10 виявлено у кімнаті № 1 на дивані, який перебував у лежачому стані на спині (т.1 а.п. 5-13).
Суд оцінив цей доказ як належний на підставі того, що потерпіла ОСОБА_7 надала дозвіл органу досудового розслідування на проведення огляду її квартири, жодних претензій та зауважень не висловлювала, а тому права власника не були порушені, при цьому не з`ясував всіх обставин відповідно до ст.ст. 233, 234, 237 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи, здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч.2 ст.234 КК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Наявність згоди на проникнення до житла особи, яка володіє цим житлом, згідно ст. 233 КПК України, не звільняє від обов`язку прокурора, слідчого звернутися з клопотанням про проведення обшуку чи огляду житла до слідчого судді.
Частиною 3 статті 233 КПК України визначено, що прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду у справах № 662/1113/15, 576/1129/16-к, 740/5066/15-к, 523/5215/14-к, викладено критерії оцінки протоколу огляду відповідно до вказаних норм КПК України.
Судом першої інстанції, враховуючи зазначені обставини, не надано будь-якої оцінки протоколу огляду як доказу у цьому кримінальному провадженні.
Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_9 ухвалений на доказах, яким не надано відповідної оцінки, що є підставою для скасування вироку.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження.
Колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення з огляду на вимоги апеляційної скарги захисника щодо призначення нового судового розгляду та не дослідження судом першої інстанції всіх обставин щодо підстав огляду квартири.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, встановити фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційних скарг захисника та прокурора, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Відповідно до положень п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються мотиви прийнятого рішення, в тому числі в частині запобіжного заходу, а в резолютивній частині - рішення щодо запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій підлягає продовженню, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із умисним заподіянням смерті іншій людині, продовжують існувати ризики, що були підставою для продовження строку запобіжного заходу можливість переховуватись від суду та впливу на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні (а.п.102), оскільки розгляд провадження триває.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року задовольнити.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити строк дії запобіжного заходу до 05.08.2019 року обвинуваченій ОСОБА_9 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4