ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/1518/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2182/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.122, 295 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 і їх захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, з участю представника потерпілих ОСОБА_9 , без участі інших учасників, а саме інших потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою задоволено клопотання обвинувачених та повернуто обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2014 року під № 0000726, щодо вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та щодо вчинення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та приведення його у відповідність вимогам закону.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Представник потерпілих вважав ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Інші учасника, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

В матеріалах справи міститься заперечення на апеляційну скаргу прокурора, яке надійшло від захисника обвинувачених, в якому він просив залишити оскаржувану ухвалу без змін (том 3 а.с.234-240).

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку представника потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. При цьому законним є рішення, яке ухвалено судом з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені оціненими судом доказами, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору , якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто вимогам ст. 291 КПК України.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Таке право гарантується п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу та складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Частиною другою зазначеної норми визначений перелік відомостей, які повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими відомостями, в обвинувальному акті мають бути зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. Виходячи з цього, обвинувальний акт повинен містити як виклад обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто складатися з описової та резолютивної частини.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд здійснюється лише відносно особи, якій висунуте обвинувачення, і тільки в межах висунутого обвинувачення, згідно до обвинувального акту.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові №5-328кс16 від 24.11.2016 року Верховний Суд України, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому, правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.

Отже, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000726, прокурором повністю дотриманні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структури, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення(т.1 а.с. 1-16), а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення (т.1 а.с.6,8,14,16), а тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недотримання прокурором в цій частині вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

Судова колегія погоджується також з апеляційними доводами прокурора про те, що посилання суду першої інстанції на гіпотетичне припущення слідчого та прокурора у обвинувальному акті про вчинення обвинуваченими інкримінованих їм діянь, є необґрунтованими, оскільки положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК передбачено необхідність правової кваліфікації діянь особи, та не висунуто вимогу щодо категоричної форми формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з викладенням формулювання обвинувачення та фактичних обставин кримінального правопорушення, повністю відповідає диспозиціям ч.1 ст.122 та ч.2 ст.296 КК України, є зрозумілим і може бути роз`яснено судом в ході розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що процесуальна оцінка пред`явленого обвинувачення особі, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.

Крім того, виходячи з положень ст.ст.338,339,340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину, на даному етапі є передчасними.

В той де час суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення.

Безпідставними є також посилання суду першої інстанції на відсутність достовірних відомостей про місце проживання та знаходження потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки, як вбачається з обвинувального акту усі необхідні відомості щодо потерпілих зазначені достовірно на момент складання та затвердження обвинувального акту, відповідно до відомостей, які були в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про вручення потерпілим повісток про виклик до суду (т.1 а.с.239,240,241; т.2 а.с.145,188,194; т.3 а.с.17,23,70,81,94) та телефонограми (т.2 а.с.144,211,212,
21), які в сукупності підтверджують те, що потерпілі отримували повістки про виклик до суду, тобто повідомлялися належним чином про розгляд кримінального провадження.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зверталися до суду із проханнями про розгляд справи без їх участі.

Так, на а.с.244 т.1 міститься заява потерпілої ОСОБА_12 від 03 04 2017 року про розгляд справи без її участі.

На а.с.155 т.2 міститься телефонограма від 17 10 2017 року, з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 повідомив про те, що у зв`язку з його виїздом за межі України на постійне проживання до Білорусії, він не має можливості з`являтися у судові засідання, тому просить кримінальне провадження розглядати за його відсутності.

Відповідно до положень ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що причини, через які переносилися підготовчі засідання, не були поважними, що призвело до тривалого перебування справи в суді.

Таким чином суд першої інстанції передчасно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ст.291 КПК України при його складанні суд не навів.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 05 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту по справі щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4