Дата документу 24.09.2019 Справа№ 316/1311/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/1311/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/949/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не працює, неодружений, дітей на утримані не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04 липня 2005 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 19 квітня 2007 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік;

- 14 квітня 2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

- 17 жовтня 2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України остаточно до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10 липня 2014 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 8 місяців;

- 17 липня 2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України остаточно до 3 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 06 червня 2018 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області),

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 лютого 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких. Також суд недостатньо врахував і те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності, що являється обставиною, яка обтяжує покарання і є рецидивом злочину.

Крім того, суд першої інстанції помилково взяв до уваги такі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, як щире каяття та те, що він на даний час фактично створив сім`ю, його цивільна дружина вагітна. Із обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 не міг не визнати вину, оскільки така позиція та наявність обтяжуючих покарання обставин лише б погіршили його становище та дали би суду підстави для вирішення питання про призначення більш суворого покарання.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України не відповідає як ступеню тяжкості вчиненого злочину так і даним про особу обвинуваченого внаслідок м`якості.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно з вироком суду, 25 червня 2018 року приблизно о 07-00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Бердянські ковбаски», який розташований за адресою: Запорізька область, м.Енергодар, вул.Молодіжна, №79, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку з руки потерпілого ОСОБА_10 , вихватив мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору з білими вставками, який належить ОСОБА_10 , вартість якого становить 200 гривень, та сонцезахисні окуляри чорного кольору, вартість яких встановити не вдалося, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка частково підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила призначити обвинуваченому мінімальне покарання - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ніким з учасників провадження не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, то вони є слушними.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, крім випадків засудження за корупційний злочин, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення повинно бути належним чином вмотивоване.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та звільняючи його від відбування даного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, на даний час фактично створив сім`ю, його цивільна дружина вагітна. Також суд врахував суму заподіяної злочином шкоди. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, а обставиною, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без реального відбування вказаного покарання.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким рішенням суду, оскільки звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів. Злочин у даній справі обвинуваченим вчинено через 19 днів після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Окрім того, згідно з матеріалами кримінального провадження, раніше до обвинуваченого ОСОБА_6 чотири рази застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, проте обвинувачений в подальшому знову вчиняв нові корисливі злочини, що також свідчить про неможливість досягнення мети покарання без реального відбуття обвинуваченим ОСОБА_6 покарання.

Обставини, на які послався суд першої інстанції у вироку, є лише підставою для призначення обвинуваченому мінімального покарання за санкцією ч.2 ст.186 КК України, проте з урахуванням конкретних обставин провадження та ступеня тяжкості вчиненого злочину, відомостей про особу обвинуваченого, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України немає.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду в частині призначення покарання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 лютого 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України, скасувати в частині призначення покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 і приведення вироку до виконання.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4