справа № 563/539/18
провадження № 1-кп/563/20/19
У Х В А Л А
12 листопада 2019 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження № 0000060 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :
На розгляді в Корецькому районному суді Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0000060 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , а судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

12 листопада 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 був розшуканий та доставлений до суду.

До початку судового засідання прокурор подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики переховування від суду , незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити. Вказав, що раніше не судимий, від органів досудового розслідування та суду не переховувався, перебував у республіка Польща на заробітках і дізнавшись, що перебуває у розшуку сам з`явився до органів поліції. Завдану шкоду потерпілій обіцяв відшкодувати. Зазначив, що постійного доходу не має, проживає у селі Жадківка Корецького району у батьків.

Захисник в задоволенні клопотання прокурора також просила відмовити. Просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки злочини у яких обвинувачується ОСОБА_4 є середньої тяжкості, а сам обвинувачений визнає свою вину, щиро розкаюється та попросив вибачення у потерпілої, хоча завдану шкоду не відшкодував, проте обіцяв відшкодувати.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого немає.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження дійшов до наступного.

Під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

ОСОБА_4 у судові засідання, не з`являвся, про причини неявки суд не сповіщав, щодо нього тричі застосовувався привід, який виконаний не був.

У зв`язку з цим відносно ОСОБА_4 17.10.2018 року судом постановлена ухвала про оголошення розшуку, оскільки обвинувачений будучи обізнаним про те, що обвинувальний акт переданий до суду, судові повістки не отримував і про зміну місця проживання суд не сповіщав.

12 листопада 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 був розшуканий та доставлений до суду, провадження у справі відновлено.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що відносно нього в суді розглядається обвинувальний акт, на судові виклики не реагував, систематично не з`являвся у судові засідання, не повідомляючи суд про причини неявки, ухилявся від судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає існування реальних ризиків, передбачених ч.1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик переховуватися від суду є реальним, оскільки ОСОБА_4 у судові засідання на виклики суду не з`являвся, а тому оголошений у розшук;

- ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою вважати вказаний ризик реальним є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, будучи раніше судимим за вчинення аналогічних, умисних, корисливих кримінальних правопорушень, що свідчить про відсутність виправлення останнього, нині обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років. Крім того, не має законних джерел отримання доходів, не має постійного місця проживання хоча має місце реєстрації.
Також встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працює, розлучений, по місцю реєстрації АДРЕСА_1 не проживає.
Встановлено, що раніше судимий, що зокрема підтверджує вирок Корецького районного суду Рівненської області від 20.02.2018 року за яким його було визнано винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і шість місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, будучи обізнаним щодо наявності кримінального провадження на розгляді в суді, неодноразово покидав територію України. Так, упродовж 2018 року тричі виїздив за межі України, що підтверджується інформацією Державної прикордонної служби та продовжував там перебувати.
Вказане стало можливим оскільки, ОСОБА_4 знаючи про можливість застосування щодо нього покарання у виді позбавлення волі, він переховується від органів суду, також може перешкоджати встановленню істини в справі, виконанню процесуальних рішень.
Всі вищенаведені обставини вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, не пов`язаних з застосуванням насильства, тому згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно визначити заставу, яка становить 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 197, 314- 316 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, негайно в залі суду.

Встановити строк дії ухвали терміном 60 (шістдесят) діб, а саме, з 18 год. 25 хв. 12 листопада 2019 року до 18 год. 25 хв. 10 січня 2020 року.

Одночасно визначити розмір застави - 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області 0559, Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 10 січня 2020 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобовязаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Виконання ухвали доручити начальнику Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та начальнику Рівненського СІЗО.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1