Провадження №11-сс/801/422/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі:

захисника ОСОБА_5 ,

зацікавленої особи ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали провадження №0000172 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2019 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2019 року клопотання старшого слідчого управління ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 задоволено, накладено арешт на майно, в рамках кримінального провадження №0000172, внесеного до ЄРДР 15.04.2019, яке вилучене 23.05.2019, а саме: грошові кошти в сумі 152 гривні, мобільний телефон «Huawei» із сім-картою № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 2755 гривень, 500 доларів США та автомобіль марки «НІССАН», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Приймаючи рішення слідчий суддя врахував, що майно вилучене під час обшуку є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого управління ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладання арешту на майно автомобіль марки «НІССАН», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що потерпілий ОСОБА_9 у автомобілі, яким користувався ОСОБА_10 ніколи не перебував; даний транспортний засіб належить батькові підозрюваного ОСОБА_11 . Крім того, зазначає, що санкція ч.2 ст.189 КК України не передбачає конфіскації майна. В матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі потерпілим ОСОБА_9 грошових коштів ОСОБА_7 . Враховуючи, що вище вказаний автомобіль не є предметом злочину, цивільний позов не заявлений, застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна санкцією ч.2 ст.189 КК України не передбачено, а також те, що даним рішенням суду порушуються права власника майна третьої особи ОСОБА_11 , захисник вважає, що арешт на автомобіль є неправомірним та підлягає скасуванню.

Заслухавши захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; зацікавлену особу ОСОБА_11 , який просив задовольнити апеляційну скаргу захисника та скасувати арешт на автомобіль, власником якого є він; перевіривши матеріали справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000172, внесеного до ЄРДР 15.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що в період часу з 01 квітня 2019 року по теперішній час, невідомі особи, перебуваючи у Калинівському районі Вінницької області, погрожуючи застосуванням фізичного насильства ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагають у нього право на нерухоме майно. Так, 23.05.2019 року в ході реалізації контролю за вчиненням злочину під час підписання та передачі потерпілим ОСОБА_9 , установчих документів на нерухоме майно у АДРЕСА_1 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючий АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаючий АДРЕСА_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживаючого АДРЕСА_4 . В ході затримання ОСОБА_7 , та огляду місця події у м. Вінниці по вулиці Коцюбинського 70-А, слідчим було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 152 гривні, мобільний телефон «Huawei» із сім-картою № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 . В подальшому невідкладно, без ухвали слідчого судді, було проведено обшук автомобіля марки «НІССАН» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та знаходився по вулиці Винниченка у м. Вінниці. Вказаний автомобіль згідно свідоцтва про право власності належить його батькові ОСОБА_6 1960 року народження. Під час проведення обшуку даного автомобіля в салоні було виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 2755 гривень, та 500 доларів США.
31 травня 2019 року ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, в рамках кримінального провадження №0000172, внесеного до ЄРДР 15.04.2019, яке вилучене 23.05.2019, а саме: грошові кошти в сумі 152 гривні, мобільний телефон «Huawei» із сім-картою № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 2755 гривень, та 500 доларів США та автомобіль марки «НІССАН», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 .

З оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись слідчим суддею, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно, а саме грошові кошти в сумі 152 гривні, мобільний телефон «Huawei» із сім-картою № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 2755 гривень, та 500 доларів США та автомобіль марки «НІССАН», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , з тих підстав, що дані вилучені речі є предметами злочину та можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину, визнані речовими доказами.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

В положеннях ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

Таким чином, накладення арешту на речі, а саме: грошові кошти в сумі 152 гривні, мобільний телефон «Huawei» із сім-картою № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 2755 гривень, та 500 доларів США та автомобіль марки «НІССАН», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , при наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо неправомірного накладення арешту на майно, належне третій особі, а саме ОСОБА_11 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Так, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2019 року, якою клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на майно, в рамках кримінального провадження №0000172, внесеного до ЄРДР 15.04.2019, яке вилучене 23.05.2019, а саме: грошові кошти в сумі 152 гривні, мобільний телефон «Huawei» із сім-картою № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 2755 гривень, та 500 доларів США та автомобіль марки «НІССАН», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом