Справа № 367/6769/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3285/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з ДУ «Бучанська ВК (№85)» Міністерства юстиції України в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» Міністерства юстиції України ОСОБА_9 та звільнено умовно-достроково

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петрики Ріпкинського району Чернігівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , -

від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року, на не відбуту частину покарання 11 місяців 20 днів.

Зазначена ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання, і довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, оскільки засуджений стягнень не мав, має два заохочення, відвідує заходи виховного характеру та робить належні висновки, надає лише позитивні приклади.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2019 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 ст.81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що дійсно засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання має 4 заохочення та стягнень не має. Однак, відповідно до вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року із засудженого ОСОБА_7 та іншого співучасника вчинення злочину солідарно стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 10210 гривень. За час перебування в установі виконання покарань засуджений залучався до оплачуваної суспільно-корисної праці лише епізодично та не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про його бажання відшкодувати завдану своїми злочинними діями матеріальну шкоду. Тому, на думку прокурора, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Керуючись ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не було дотримано в повній мірі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час судового розгляду.

Згідно з п.2 ч.3 ст.81 КК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці полягає в добросовісному ставленні до виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Особа повинна брати участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь у підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця).

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 червня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін та в порядку ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 12.04.2017 року по 16.06.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання 12.04.2017.

Кінець строку покарання 07.10.2020.

2/3 строку покарання 14.08.2019.

Із характеристики за місцем відбування покарання від 14.08.2019 (а.п.2), довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого від 06.08.2019 (а.п.3) вбачається, що з 12.04.2017 року по 21.07.2017 рік засуджений тримався в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», стягнень та заохочень не мав. З 21.07.2017 року по 04.08.2017 рік засуджений відбував покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія №85», стягнень та заохочень не мав. З 05.08.2017 року по 01.09.2017 рік засуджений тримався в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», стягнень та заохочень не мав. З 01.09.2017 року утримується в ДУ «Бучанська виправна колонія №85». Суттєвих та злісних порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарних стягнень не мав. На промисловій зоні не був працевлаштований, але був працевлаштований на добровільних засадах без оплати праці днювальним відділення. Систематично приймав активну участь у поліпшенні комунально-побутових умов відділення. За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 4 заохочення правами начальника установи. По відношенню до представників адміністрації установи поводить себе завжди ввічливо, також тактовний у спілкуванні, законні вимоги виконує сумлінно. Надає лише позитивні приклади.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження та доводи оскаржуваного рішення, колегія суддів прийшла до переконання, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності. Відповідно до вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року із засудженого ОСОБА_7 та іншого співучасника вчинення злочину солідарно стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 10210 гривень. Однак, будь-які дані в матеріалах провадження, які б свідчили про відшкодування засудженим завданої шкоди відсутні. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що до засудженого ОСОБА_7 вже раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому засуджений належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення ОСОБА_7 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нової ухвали, якою слід відмовити у задоволені клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» Міністерства юстиції України ОСОБА_9 та звільнено умовно-достроково ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року, на не відбуту частину покарання 11 місяців 20 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Головуючий :

Судді :