Справа № 538/1884/16-к
Провадження № 1-кп/539/245/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_6
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.04.2019 року було скасовано вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2018 року щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України та повернуто кримінальне провадження до місцевого суду.
Зі змісту ухвали вбачається, що кримінальне провадження повернуто до суду першої інстанції для розгляду в порядку глави 39 КПК України, тобто щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
У судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку із посиленим наглядом. Клопотання мотивував тим, що відносно ОСОБА_4 07.02.2019 року складено висновок судово-психіатричного експерта № 28 КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» про те, що у період інкримінованого йому діяння будь-якими психічними захворюваннями не страждав та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час виявляє хронічне психічне захворювання у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу. На даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
За змістом ухвали Полтавського апеляційного суду від 02.04.2019 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме, до Полтавської обласної психіатричної лікарні ім.Мальцева.
Дії ОСОБА_4 на досудовому слідстві кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто, умисного тілесного ушкодження, що спричинило інший розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності на менш як на одну третину.
Обвинувачений обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що доводиться доказами, які надано суду. Метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам впливу на свідків, вчиненні іншого кримінального правопорушення. Згідно п.3 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеню небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Оскільки, ОСОБА_4 вчинив вказане суспільно-небезпечне діяння, враховуючи його тяжкість, ступінь психічного розладу, прокурор вважає, що відносно останнього слід обрати запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу і умовках, що виключають його небезпечну поведінку з посиленим наглядом строком на 60 днів.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 прохають відмовити у застосуванні саме такого запобіжного заходу, оскільки лише лікувальна установа може визначати режим у якому має триматись суспільно-небезпечна особа. Ризики, які наводить прокурор є нічим не доведеними.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим
Враховуючи вищенаведені вимоги діючого кримінального процесуального законодавства України, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку із із посиленим наглядом задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до норм ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:
1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;
2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Згідно ст. 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:
1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;
2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини;
3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Статтею 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Аналізуючи зміст вказаних норм закону, суд вважає, що заявляючи вказане клопотання прокурор здійснив підміну понять щодо запобіжного заходу відносно особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та вирішення вказаного питання по суті не у якості запобіжного заходу. Той запобіжний захід, про який прохає застосувати прокурор є вирішенням питання застосування примусових заходів медичного характеру по суті, а не запобіжним заходом визначеним п.2 ч.1 ст. 508 КК України.
Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу не підлягає до задоволення, а відносно ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах що виключають його небезпечну поведінку, що відповідає висновку судово-психіатричного експерта № 28 від 07.02.2019 КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня». Таким закладом є Полтавська обласна психіатрична лікарня імені О.Ф.Мальцева.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93,94, ст.ст. 314-316, 508 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора ОСОБА_7 , яке підтримано прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку з посиленим наглядом до Полтавської обласної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцнеева. відносно ОСОБА_4 який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України -відхилити.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах що виключають його небезпечну поведінку із звичайним наглядом, а саме, до Полтавської обласної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева строком до 25 липня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1