Справа № 466/6333/19
У Х В А Л А

22 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

з участю прокурора ОСОБА_4

представника ЛВК № 30 ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання посилаючись на положення ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.

Представник ДУ «ЛВК № 30» просить в задоволенні клопотання відмовити.

Прокурор вважає, необхідним в задоволенні клопотання відмовити, так як ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.01.2019 року у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Личаківської виправної колонії (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 30.12.2014 року за ч. 2 ст. 121, ст. 69, ст.71, ст.72 КК України у виді 5 років 4 місяців 8 днів позбавлення волі відмовлено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали клопотання, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 81 КК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно достроковому звільненню підлягають засуджені після відбуття 2/3 строку покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Воно може мати місце лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що у засудженого є дві попередні судимості.

14.08.2012 року ОСОБА_3 звільнений згідно ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.08.2012 року, якою невідбуту частину покарання замінено на виправні роботи терміном 1 рік 11 місяців 25 днів з відрахуванням 20 процентів заробітку в дохід держави.

Незважаючи на це засуджений не став на шлях виправлення, висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин. Він засуджений 30.12.2014р. Кременецьким районним судом Тернопільської області і йому призначено покарання за сукупністю вироків із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України.

02.03.2017 року адміністративною комісією установи ЛВК №48 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

25.01.2018 року адміністративною комісією установи ЛВК №19 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.01.2019 року у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Личаківської виправної колонії (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 30.12.2014 року за ч. 2 ст. 121, ст. 69, ст.71, ст.72 КК України у виді 5 років 4 місяців 8 днів позбавлення волі відмовлено.

Відповідно до ст. 539 ч.7 КПК України - у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з того, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.01.2019 року в клопотанні адміністрації Державної установи «Личаківської виправної колонії (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 було відмовлено, а відповідно до вимог ч.7 ст. 539 КПК України клопотання може бути розглянуте не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня оголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1