провадження № 1-кп/294/81/19
справа № 290/80/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року Чуднівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
та захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Чуднові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Першотравенськ Баранівського району Житомирської області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 03 квітня 2016 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним, власним автомобілем марки ВАЗ 211140 державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись вказаним транспортним засобом у західному напрямку по вул. Графа Ільїнського (Фрунзе) в смт Романів Житомирської області, в порушення вимог пунктів 12.2, 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, перевищуючи встановлену у населеному пункті швидкість руху, рухаючись зі швидкістю не менше як 70,5 км/год., навпроти будинку №49, передньою правою та кутовою частиною переднього бампера автомобіля зіткнувся із заднім колесом велосипеда, на якому рухалася ОСОБА_9 у попутному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох півкуль, мозочку, в шлуночки головного мозку, від яких загинула на місці.
Порушенням водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 12.2, 12.3, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 суду надав показання, що 03 квітня 2016 року у його дружини був день народження. Увечері дружина захотіла провідати свою подругу і вони разом приблизно о 9 год. вечора поїхали до подруги по вул. Графа Ільїнського. Він був одягнений у чорну шкіряну куртку, сині джинси, а дружина була в коричневій куртці та джисах. Велосипеди були синього кольору і перебували у справному стані. Дружина їхала на велосипеді трохи позаду нього з лівої сторони, він бачив боковим зором переднє колесо її велосипеда, воно було на рівні заднього колеса його велосипеда. Вони їхали не швидко, приблизно 8-10 км/год. Коли вони від`їхали від свого будинку приблизно 300 метрів, він почув глухий звук, ніби колесо вистрелило у автомобіля, і одразу після цього почув звук гальмування автомобіля, він повернувся, хотів спитати, що сталося і побачив, що попереду нього вже гальмував автомобіль, яким керував ОСОБА_11 , а дружила лежала також попереду нього приблизно на 6 метрів. Він кинув свого велосипеда і підбіг до дружини, став на коліна, підняв її голову так щоб вона не захлинулася кров`ю і почав кричати щоб викликали швидку допомогу. Також з машини вийшов ОСОБА_12 . Пізніше приїхала швидка і забрала його дружину, а він поїхав за швидкою до лікарні де йому повідомили, що дружина померла. Вже в лікарні він був присутній при обстеженні ОСОБА_13 на стан сп`яніння і чув від нього запах алкоголю, а із зовнішніх ознак у ОСОБА_13 була затягнута вимова, що не характерно для тверезої людини. Після ДТП автомобіль ОСОБА_13 зупинився за 15-20 метрів від місця зіткнення. Десь приблизно за 40-50 метрів від місця зіткнення на зустрічній смузі стояв автомобіль з увімкненими фарами ближнього світла. ДТП сталося в темну пору доби і вже на вулиці світилися ліхтарі. Чи була освітлена ділянка де сталося ДТП він не пам`ятає, однак опадів не було, видимість була нормальна. Автомобіль ОСОБА_13 рухався у попутному з ними напрямку, на їх велосипедах не було ніяких маячків, бо велосипеди були старі. Коли ОСОБА_11 підходив до нього після ДТП, він не чув від нього запаху алкоголю, оскільки ОСОБА_11 не підходив до нього близько. Також, він не чув запаху алкоголю від своєї дружини в період часу коли вони збиралися та їхали до подруги дружини. Після всіх цих подій ОСОБА_11 приходив до нього просив вибачення, на похороні його дружини була дружина ОСОБА_13 , а сам обвинувачений частково відшкодовував витрати на поховання. Наскільки він пам`ятає, то з моменту ДТП і до моменту огляду ОСОБА_13 на стан сп`яніння пройшло приблизно пів години.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він працює священиком римсько-католицької парафії в смт Мар`янівка Баранівського району Житомирської області. Увечері він повертався від ксьондза, який живе в смт Романів додому. Дорогою на с. Висока Піч в смт ОСОБА_15 він рухався зі швидкістю 40-50 км/год. та побачив аварію. Коли це було він не пам`ятає, однак напевне знає, що все відбувалося після 8 год. вечора. Спочатку він знаходився далеко, а потім коли під`їхав ближче, то побачив, що лежить велосипед і людина. Він включив габарити, дальнє світло та аварійні вогні на автомобілі щоб було видно, що сталася аварія і почав чекати на приїзд швидкої та поліції. Він чув удар і звук гальмування автомобіля, після чого з автомобіля вибіг водій, а потім кудись телефонував, мабуть до швидкої. Він бачив, що водій телефонував кудись, оскільки на той момент вже було дуже гарне освітлення на дорозі. Перед моментом ДТП він не чув звуків гальмування автомобіля. Він не бачив, чи надавалась, якась перша допомога після ДТП. Під час проведення слідчого експерименту він ставив автомобіль у тому місці з якого він побачив, що щось сталося, а потім йому сказали поставити його автомобіль на тому місці де він зупинявся безпосередньо біля місяця аварії. Коли він під`їхав до місця аварії і увімкнув фари та габарити, то він не виходив зі своєї машини. Після аварії до постраждалої особи окрім водія автомобіля ще підходили люди, але не багато. З місця події він поїхав приблизно об 11 год. чи 11:30 год. Він особисто до водія не підходив та не може сказати чи був водій тверезий чи ні.
Експерт ОСОБА_16 суду пояснив, що у висновку експерта № 3/509 від 02.07.2016 ним не було зроблено висновку про те, що була перевищена допустима швидкість руху автомобіля, оскільки таке питання не ставилося на експертизу. При відповіді на питання № 5 даного висновку, розрахунки проводилися при допустимій швидкості руху 60 км/год. Коли він був присутній при огляді місця події в якості спеціаліста, то швидкість руху автомобіля вираховувалась виходячи з довжини слідів гальмування, які були залишені транспортним засобом і були зафіксовані при складанні протоколу огляду місця події. Висновки № 3/509 від 02.07.2016 та № 3/1051 від 28.11.2016 є різними висновками, які робилися по різним вихідним даним, що були надані на експертизу. У першому висновку він використовував дані з протоколу огляду місця події для встановлення швидкості руху автомобіля, а у другому висновку слідчим вже було надано вихідні дані в яких містилася швидкість руху, встановлена при проведенні першої експертизи.
Обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 03 квітня 2016 року він їхав зі сторони Залужного, до смт ОСОБА_15 заїхав приблизно о 20:30 год. Коли він виїхав на центральну вулицю, освітлення було по лівій стороні від нього не на кожному стовпі, дорога була розбита, він рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год., однак він допускає, що швидкість могла бути 70 км/год., так як визначено експертом. Приблизно за 20-25 метрів він помітив велосипедистів, які рухалися по його стороні і на зустріч йому йшов автомобіль, який піднімався під гору. Йому здалося, що той автомобіль їхав на дальньому світлі, бо він його засліпив. А потім він здійснив наїзд. Перед наїздом він їхав у своїй смузі руху, а коли його засліпив автомобіль, він включив сигнал повороту і прийняв вліво щоб об`їхати велосипедистів, а після зіткнення автомобіль зупинився посередині дороги і осьова лінія була якраз між колесами посередині автомобіля. В той день він не вживав алкоголь, але вживав ОСОБА_17 , бо у нього хвора підшлункова і печінка, вживав ОСОБА_18 , а також він «на інсуліні» оскільки у нього цукровий діабет з 2010 року, щоденно він коле 74 одиниці інсуліну. Крім того, він пив березовий сік протягом дня. Звідки у нього така концентрація алкоголю в крові йому не відомо. Він погано відноситься до скоєного, просив і просить вибачення у потерпілого за скоєне. Свою вину у тому, що він був у стані сильного алкогольного сп`яніння він не визнає. Бояришник він вживав по чайній ложці кожного дня і після ДТП поки його завезли на експертизу він випив багато ОСОБА_18 . Також зазначив, що є інвалідом 3-ї групи, проживає з двома неповнолітніми дітьми 4 та 6 років та з цивільною дружиною ОСОБА_19 , яка є непрацездатною у зв`язку з онкологічним захворюванням. Свою вину у вчиненому він визнає, однак не визнає, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Бояришник і ОСОБА_18 він вживав після ДТП. В той день коли сталось ДТП він вживав ОСОБА_20 зранку, в обід і ввечері по столовій ложці. Також обвинувачений зазначив, що має водійські права з 1993 року і знає про заборону вживання лікарських препаратів, що знижують увагу, однак він не знає склад препарату ОСОБА_20 . Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки має двох неповнолітніх дітей та є інвалідом 3-ї групи.
Крім того, у судовому засіданні судом були досліджені наступні докази:
-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з якого вбачається, що 04.04.2016 до Реєстру були внесені відомості по факту смерті ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.04.2016 о 20 год. 30 хв., та зареєстровано кримінальне провадження № 0000115 (Том 1 а.с. 180);
-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схема до нього від 03.04.2016, в яких відображено, що ДТП сталося в смт Романів Житомирської області по вул. Фрунзе поблизу будинку № 49, на горизонтальній ділянці дороги з асфальтобетонним покриттям, яке було сухе та мало дві смуги напрямків руху з горизонтальною розміткою 1.5 Правил дорожнього руху України. Зафіксовано розташування автомобіля ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 , велосипеда та уламків, які утворилися внаслідок ДТП. У автомобіля ВАЗ 211140 були розбиті передня права фара, лобове скло зправа, передній бампер зправа, деформовані капот у передній правій частині та праве крило. У велосипеда відбулася деформація заднього колеса, заднього брудозахисного щитка, заднього багажника та відрив передньої вилки з колесом. Зафіксовано сліди гальмування автомобіля ВАЗ 211140, довжина гальмівного сліду правого переднього колеса 25,4 метри, довжина гальмівного сліду лівого переднього колеса 18,4 метри (Том 1 а.с. 182-187);
-висновок експерта № 3/296 від 13.05.2016, згідно якого на момент огляду автомобіль ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 перебував у технічно справному стані, характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди, не виявлено (Том 1 а.с. 191-204);
-висновок експерта № 65 від 04.04.2016, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено числені тілесні ушкодження, що мають ознаки тяжкого ступеню і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_9 являється відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому склепіння та основи черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох півкуль, мозочку, в шлунки головного мозку (Том 1 а.с. 206-208);
-висновок експерта № 3/297 від 16.05.2016, відповідно до якого первинний контакт автомобіля ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда, відбувся між передньою правою кутовою частиною переднього бампера автомобіля із заднім колесом велосипеда. Місце зіткнення автомобіля та велосипеда знаходиться на смузі руху в напрямку центра смт Романів (Том 1 а.с. 212-227);
-протокол проведення слідчого експерименту від 06.04.2016 за участю потерпілого ОСОБА_5 та понятих, під час якого ОСОБА_5 вказав приблизну швидкість руху велосипеда (Том 1 а.с. 230-231);
-протокол проведення слідчого експерименту від 06.04.2016 за участю ОСОБА_7 та понятих, під час якого ОСОБА_7 вказав на місце знаходження його автомобіля та велосипеда у момент коли він вперше побачив велосипедиста, місце зіткнення автомобіля з велосипедом, а також було відтворено обставини дорожньо-транспортної пригоди (Том 1 а.с. 232-239);
-висновок експерта № 3/509 від 02.07.2016, згідно якого в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди при заданому комплексі вихідних даних величина швидкості руху автомобіля ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 перед початком гальмування визначається рівною не менше 70,5…73,7 км/год., а водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та даної ДТП є наявність на проїзній частині малопомітної, нічим не позначеної перешкоди (велосипедиста ОСОБА_9 ), видимість якої настає на відстані значно меншій необхідної для своєчасної термінової зупинки автомобіля ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 , з моменту виникнення небезпеки для руху (Том 1 а.с. 243-250);
-висновок експерта № 3/1051 від 28.11.2016, відповідно до якого з технічної точки зору, при заданих вихідних параметрах, в умовах даної пригоди, при русі автомобіля ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 70,5…73,7 км/год. водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, а при русі автомобіля з максимально дозволеною швидкістю 60 км/год. мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам пп. 12.2; 12.4; 12.9(б) ПДР України, а невідповідність дій водія ОСОБА_7 п. 12.4 ПДР України перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (Том 2 а.с. 14-21);
-протокол проведення слідчого експерименту від 20.10.2016 за участю потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_14 , під час якого потерпілим було вказано на розташування велосипедів на проїзній частині перед ДТП та на швидкість їх руху, а свідком було вказано на розташування його автомобіля ВАЗ-2123 д.н.з. НОМЕР_2 перед ДТП та в момент ДТП. Була встановлена відстань та видимість від автомобіля на якому рухався свідок ОСОБА_21 до місця в якому сталася ДТП (Том 2 а.с. 4-8);
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 10 від 03.04.2016, згідно якого ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 2,9 проміле (Том 2 а.с. 24);
-лист головного лікаря Романівської ЦРЛ № 441 від 06.06.2016 про те, що у ОСОБА_7 вміст етилу в крові становить 0,93 проміле (аналіз № 1406) (Том 2 а.с. 25).
Суд вважає достовірними наведені вище показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_14 , оскільки вони детальні, логічні, узгоджуються між собою та відповідають обставинам, встановленим у судовому засіданні.
Вказані вище та досліджені у судовому засіданні докази є належними, допустимими та у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Крім того, стороною захисту під час судового розгляду не оспорювався механізм утворення дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки.
Тому, дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Щодо невизнання обвинуваченим обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.
Як було встановлено судом, після дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_7 було доставлено до медичного закладу Романівської ЦРЛ для проведення медичного огляду на стан сп`яніння. Після проведення огляду за допомогою технічного засобу, було зроблено висновок про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння із показником 2,9 проміле. Також у водія ОСОБА_7 було взято кров на аналіз за результатом якого у ОСОБА_7 було виявлено вміст етилу в крові 0,93 проміле. Вказані докази стороною захисту не оспорювалися, однак обвинувачений повідомив, що не вживав алкоголю як до так і після дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки він хворіє, то у день коли сталась дорожньо-транспортна пригода він вживав настойку глоду зранку, в обід і ввечері по столовій ложці перед їжею, а після дорожньо-транспортної пригоди до моменту проведення огляду на стан сп`яніння він вжив дві пляшечки лікарського засобу «Барбовал».
Відповідно до п. 2.9(б) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.10(є) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Лікарські засоби, які були вказані обвинуваченим містять високу концентрацію етанолу і здатні впливати на швидкість реакції під час керування транспортними засобами, а тому обвинувачений ОСОБА_7 не повинен був вживати їх як перед керуванням транспортним засобом, так і після дорожньо-транспортної пригоди, до моменту проведення медичного огляду на стан сп`яніння, а уразі керування транспортним засобом не повинен був вживати дані лікарські засоби. З показань самого ж обвинуваченого вбачається, що він вживав вказані лікарські засоби, як до, так і після дорожньо-транспортної пригоди.
На підставі наведеного, суд не вбачає підстав для виключення такої обтяжуючої обставини, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вважає, що невизнання обвинуваченим обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння пов`язане з бажанням застосування щодо нього амністії та спрямоване на уникнення від призначення кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд також вважає неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки відповідно до п. «е» ст. 9 даного закону, амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (частина друга статті 286 КК України 2001 р.; частина друга статті 215 КК України 1960 р.).
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, призначаючи покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Оцінюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, відношення обвинуваченого до вчиненого, матеріали, що характеризують особу винного, зокрема те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2014 років народження, стан здоров`я обвинуваченого, те що він є інвалідом третьої групи, хворіє на вторинний панкреатичний цукровий діабет середньої тяжкості інсулінопотребучий у стані нестійкої мед.компенсації. Крім того, судом враховується, що обвинувачений проживає зі співмешканкою ОСОБА_22 , яка є інвалідом другої групи та перебуває на обліку в онкологічному диспансері Романівської ЦРЛ з приводу злоякісного новоутворення.
Враховуючи наведені обставини, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 винив злочин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в результаті якого сталася смерть людини, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Також, з урахуванням обставин справи, характеризуючих матеріалів на обвинуваченого, стану його здоров`я та стану здоров`я його співмешканки з якою вони виховують двох малолітніх дітей, суд вважає можливим виправлення та перевиховання винного без ізоляції від суспільства зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України. Крім того, суд враховує те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Оскільки ОСОБА_7 не притягувався раніше до кримінальної відповідальності, не є особою втраченою для суспільства, а при реальному позбавленні волі буде позбавлений реальної можливості відшкодовувати потерпілому збитки, які ним завдані внаслідок скоєння злочину, суд вважає, що застосування положень ст. 75 КК України до обвинуваченого, буде мати позитивні наслідки не тільки для ОСОБА_7 , а й для потерпілого ОСОБА_5 .
До початку судового розгляду, у відповідності до ст. 128 КПК України, потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування 22160 грн. матеріальної та 300000 грн. моральної шкоди.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках має нести винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП.
Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до накладної № 188 від 08.12.2016, потерпілий ОСОБА_5 здійснив витрати на встановлення спорудження надгробного пам`ятника у зв`язку з похованням дружини ОСОБА_5 , тому суд вважає, що позов в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням: - характеру правопорушення; - глибини фізичних та душевних страждань; - погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; - ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; - інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає, виходячи з характеру та об`єму заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.
У позові потерпілий зазначає, що втрата дружини нанесла йому непоправну шкоду, він постійно переносить душевний біль та страждання, постійно знаходиться в стані нервової напруги у зв`язку з чим вимушений звертатися за медичною допомогою та використовувати медичні препарати. Смерть дружини змінила все його життя, він втратив незамінного помічника в сім`ї та тепер самостійно займається утриманням сім`ї, суттєво порушились його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, стали нездійсненним плани на майбутнє, він ніколи більше не побачить щасливих очей своєї дружини, а вона не побачить її онуків про яких завжди мріяла. Заподіяну моральну шкоду потерпілий оцінює в 300000 грн.
З врахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачеві (потерпілому) ОСОБА_5 , моральних страждань внаслідок трагічної втрати дружини, пожиттєву тривалість страждань для потерпілого ОСОБА_5 , з врахування усіх обставин справи, суд визначає розмір морального відшкодування в сумі 300000 гривень, як компенсації за порушення установленого для потерпілого способу життя. Тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню.
Під час досудового розслідування, в рамках даного кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 11.08.2016, було накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт даного транспортного засобу. Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить автомобіль ВАЗ 211140 д.н.з. НОМЕР_1 . В наданих матеріалах кримінального провадження не зазначено яке саме відношення до даного провадження має автомобіль ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1 .
Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд враховує положення ст. 100 КПК України.
Прокурором в судових дебатах було зазначено про необхідність застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді домашнього арешту, зважаючи на суворість покарання визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України та можливість переховування обвинуваченого. Однак, суд не вбачає підстав для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення експертиз.
На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 337, 368, 369, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначити ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_7 на час іспитового строку наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_7 як особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Цивільний позов потерпілого задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_23 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) кошти в сумі 22160 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сто шістдесят гривень нуль копійок) в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та кошти в сумі 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень нуль копійок) в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 3078,60 грн. (три тисячі сімдесят вісім гривень шістдесят копійок).
Арешт накладений на автомобіль ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1 скасувати.
Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 211140, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Чуднівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1