Справа № 750/1655/19
Провадження № 1-кп/750/214/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004081 від 16.05.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 02.12.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин.

16.12.2017 ОСОБА_3 поставлено на облік у Деснянському районному секторі Чернігівського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (вул. Реміснича, буд. 4, м. Чернігів). Того ж дня, ОСОБА_3 належним чином письмово ознайомлено з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також попереджено про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, про що у останнього відібрано підписку. При цьому, відповідно до п. 5.2 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19.12.2003, ОСОБА_3 видано направлення, в якому зазначено, що він повинен прибути до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку» Чернігівської міської ради, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 59, м. Чернігів, для відбування покарання з 19.12.2017.

Однак, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, відмовився від отримання направлення та в подальшому не прибув до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку» без поважних причин, чим ухилився від відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.389 КК України повністю не визнав, але підтвердив, що, дійсно, будучи ознайомленим з обов`язками та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попередженим про передбачену ч.2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, відмовився від отримання направлення для відпрацювання і жодної години громадських робіт не відпрацював. Таку свою поведінку пояснює тим, що категорично не згодний з вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016, яким він був засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

Свідок ОСОБА_6 , яка працює старшим інспектором Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 є підобліковим у зв`язку з відбуванням ним покарання у виді громадських робіт за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016. Вона неодноразово здійснювала виходи за місцем мешкання ОСОБА_3 для вручення повістки про виклик. Через неявку до органу пробації обвинувачений ОСОБА_3 декілька разів оголошувався в розшук. Кожен раз його доставляли працівники поліції. Перший раз після затримання працівниками поліції, йому була роз`яснена необхідність з`явитися для постановки на облік. Вдруге коли його затримали йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання, а також наслідки ухилення від відбування покарання. Але ОСОБА_3 категорично відмовився відпрацьовувати громадські роботи та отримувати направлення для їх відпрацювання, оскільки був не згодний з вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016.

Свідки ОСОБА_7 , який працює начальником Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, та ОСОБА_8 , який працює інспектором Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, в судовому засіданні дали показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_6 .

Згідно подання старшого інспектора Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області від 10.05.2017, остання звернулася до ЧВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст. 389 КК України.

Згідно вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10.03.2017, ОСОБА_3 був визнаний винним та засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

Згідно розпорядження від 17.03.2017, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016 надійшов на виконання 21.03.2017 до Деснянського РС Чернігівського МВ з питань пробації.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 03.06.2017, останньому була роз`яснена необхідність явки 06.06.2017 для постановки на облік та роз`яснення порядку та умов відбування громадських робіт за вироком суду.

Згідно листа начальника ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 15.06.2017, стосовно ОСОБА_3 заводилася ОРС «Розшук» 48/25/432 від 26.05.2017, яка була закрита 15.06.2017.

Відповідно до постанови від 05.10.2017, з метою розшуку ОСОБА_3 була заведена ОРС «Розшук» 48/25/491.

Згідно підписки ОСОБА_3 від 16.12.2017, останній був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України в разі ухилення від відбування покарання.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 16.12.2017, останній відмовився відпрацьовувати громадські роботи.

Згідно направлення від 16.12.2017, ОСОБА_3 відмовився від отримання направлення до КП «Центральний парк культури та відпочинку» на відпрацювання громадських робіт.

Згідно протоколу огляду документу від 31.01.2019, слідчим були оглянуті матеріали особової справи № 11/2017 стосовно ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки старшого інспектора ДРВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області від 06.05.2019, невідбута частина покарання становить 80 годин громадських робіт.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, перевіривши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена, з наступних підстав.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10.03.2017, ОСОБА_3 був визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

У відповідності до ч.2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Отже, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016 набрав законної сили 10.03.2017.

За змістом ст. 533 КПК України вирок суду, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно розпорядження від 17.03.2017, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016 надійшов на виконання 21.03.2017 до Деснянського РС Чернігівського МВ з питань пробації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на неодноразові виклики до органу пробації ОСОБА_3 не з`являвся у зв`язку з чим двічі оголошувався в розшук (ОРС «Розшук» 48/25/432 від 26.05.2017, ОРС «Розшук» 48/25/491 від 05.10.2017).

Вперше після встановлення 03.06.2017 місцезнаходження ОСОБА_3 , у останнього були відібрані письмові пояснення про необхідність явки 06.06.2017 для постановки на облік та роз`яснення порядку та умов відбування громадських робіт за вироком суду.

У зазначену дату ОСОБА_3 до органу пробації не з`явився, у зв`язку з чим після проведення першочергових розшукових заходів був оголошений вдруге в розшук.

16.12.2017 після відшукання ОСОБА_3 , останньому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання та він був попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України в разі ухилення від відбування покарання.

Незважаючи на це, 16.12.2017 ОСОБА_3 категорично відмовився відпрацьовувати громадські роботи та відмовився від отримання направлення до КП «Центральний парк культури та відпочинку» на відпрацювання громадських робіт.

Своє небажання відпрацьовувати покарання у виді громадських робіт ОСОБА_3 підтвердив і в судовому засіданні, пояснивши це тим, що не згоден з вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016.

Відмова ОСОБА_3 відпрацьовувати покарання у виді 80 годин громадських робіт за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016, є ухиленням від відбування такого покарання, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України.

За наведених обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає: рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, зміст досудової доповіді, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, його сімейний стан, майновий стан обвинуваченого, його стан здоров`я, формально позитивну характеристику за місцем мешкання, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, за наявності обставини, що обтяжує покарання, у зв`язку з чим, вважає за можливе з урахуванням приписів ст.ст. 71, 72 КК України, призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню вчинення нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

Долю документів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, до призначеного ОСОБА_3 покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016, і остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) місяців 10 (десяти ) днів арешту.

Початок строку відбуття покарання, призначеного ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання.

Документи: особову справу № 11/2017 стосовно ОСОБА_3 , яка передана на зберігання Деснянському РС ЧМВ з питань пробації, - залишити у його законному володінні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1