Номер провадження:1-кс/521/5794/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002818 від 10.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, що 09.09.2019 року, в період часу 12 годині 00 хвилин по 18 годину 00 хвилин, невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Одеса, Адміральський проспект, 14, проникла до гаражу № НОМЕР_1 та таємно викрала два біметалічних радіатора, пластикову ялинку, ялинкові іграшки, спричинивши ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 2500 гривень.

За даним фактом 10.09.2019 року почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення №0002818.

Слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна, яке 11.09.2019 року було добровільно надано ОСОБА_4 , а саме: радіатор біметалевий, білого кольору, розміром 81 см. х 50 см. та металевий лист, темно-червоного кольору, довжиною 186 см., шириною 92 см. з забороною розпорядження та відчуження майна.

Слідчий та власник майна у судове засідання не з`явилися та слідчий суддя вважає за необхідне розглянути вказане клопотання, відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України, без їх участі. Також, надали заяви у яких просили розглянути клопотання за їх відсутності.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В даному випадку, вилучене майно, а саме радіатор біметалевий, білого кольору, розміром 81 см. х 50 см., підпадає під критерії, передбачені п.3 ч.2 ст. 167 КПК України.

Постановою від 11.09.2019 року радіатор біметалевий, білого кольору, розміром 81 см. х 50 см. визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном державними органами було законним, так як вказане майно було надано добровільно, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що законність вказаного рішення була перевірена державними органами, зокрема слідчим суддею з чого вбачається, що втручання не було свавільним.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Щодо іншого вилученого майна, а саме: металевий лист, темно-червоного кольору, довжиною 186 см., шириною 92 см, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що воно до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002818 не відноситься та не підпадає під критерії, передбачені ч.2 ст. 167 КПК України

Крім того, не вбачається, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України з урахуванням обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення, так як відповідно до витягу з ЄРДР за №0002818 та матеріалам клопотання не вбачається, що за вказаним кримінальним провадженням було викрадено металевий лист.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає за необхідне у вказаній частині клопотання відмовити.

Також, орган досудового розслідування просить накласти арешт на майно з забороною розпорядження та відчуження майна та передати майном потерпілому ОСОБА_3 .

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя постановляє ухвалу у якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

З вищевикладеного вбачається, що слідчий суддя не може постановити ухвалу щодо заборони відчуження майна, так як вказане КПК України не передбачено.

Щодо вказівки органу досудового розслідування на прохання передати майно потерпілому ОСОБА_3 , то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що арешт майна виконується в порядку, передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002818 від 10.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке 11.09.2019 року було добровільно надано ОСОБА_4 , а саме: радіатор біметалевий, білого кольору, розміром 81 см. х 50 см. з забороною розпорядження майном, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України.

В іншій частині клопотання відмовити, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку, передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1