Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

9 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0005298 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

судимого:

1) вироком Шосткинського міського суду Сумської області

від 02.09.2002 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

2) вироком Шосткинського міського суду Сумської області

від 12.05.2006 року за ч.3 ст.289, ч.1 ст.187 КК України із застосуванням

ст.69 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) вироком Шосткинського міського суду Сумської області

від 11.04.2014 року за ч.2 ст.342, ст.395 КК України

на 3 місяці 17 днів арешту;

4) вироком Шосткинського міського суду Сумської області

від 16.07.2014 року за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 року,

____________________________________
Справа № 11-кп/824/2917/2019
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
у с т а н о в и л а :

Дарницьким районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0005298 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 13 червня 2018 року близько 5 години 30 хвилин він, користуючись послугами таксі 309, знаходячись на передньому пасажирському сидінні в автомобілі Renault Logan, припаркованому за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 144, з метою повторного таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу взяв з полиці водійських дверей шкіряний гаманець з грішми в сумі 4 304 гривень, який належав ОСОБА_9 , і заховав його за пояс штанів. Продовжуючи користуватись послугами таксі, близько 5 години 45 хвилин ОСОБА_7 направився на вказаному автомобілі за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 12, після чого покинув його. Коли потерпілий ОСОБА_9 виявив відсутність гаманця і почав наздоганяти ОСОБА_10 , висловлюючи вимоги зупинитись та повернути гаманець, обвинувачений, усвідомлюючи, що був викритий, продовжив свої дії, направлені на вже відкрите викрадення чужого майна, тікав з гаманцем і таким чином отримав реальну можливість розпорядитися ним, однак через деякий час був затриманий потерпілим та свідком.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2019 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 2 місяці до 20.10.2019 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою визнати недоцільним продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, скасувати вказаний запобіжний захід і звільнити обвинуваченого з-під варти.

Як зазначає захисник, кримінальне провадження надійшло до Дарницького районного суду м. Києва 08.08.2018 року, і протягом майже року були допитані лише потерпілий та один свідок. Водночас, суд постійно продовжує строк тримання під вартою на підставі припущень прокурора про можливе продовження обвинуваченим злочинної діяльності та перешкоджання кримінальному провадженню. 22.08.2019 року було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки захисник не змогла прибути в судове засідання, про що завчасно подала клопотання, однак суд продовжив строк тримання під вартою, залучивши захисника з системи безоплатної вторинної правової допомоги, незважаючи на те, що обвинувачений від цього захисника відмовився.

Вказує і на незаконне обрання запобіжного заходу, що виразилося в тому, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя не встановив особу підозрюваного. У клопотанні слідчого було зазначено про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і на підтвердження особи надано копію довідки Форма № 1 на цю ж особу, на фотокартці якої зображений не обвинувачений. ОСОБА_7 наголошував, що не є тією особою, щодо якої розглядалося клопотання, однак слідчий суддя не взяв це до уваги. Повідомлення про підозру також вручено ОСОБА_12 , яким її підзахисний не являється. Жодного документу, передбаченого Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, до клопотання слідчого долучено не було, і особа встановлена за дактилокартою.

Наведене підтверджується даними у постанові слідчого про уточнення анкетних даних, ухвалі суду апеляційної інстанції, який скасував ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_11 та ухвалив нову ухвалу про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 , що, на думку захисника, є незаконним і не впливає на ту обставину, що запобіжний захід її підзахисному не обирався, а відтак він незаконно тримається під вартою. Також захисник стверджує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , фактично, не вручено і про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України тощо.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку позиції захисника; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення існуванням ризиків продовжити злочинну діяльність та перешкодити кримінальному провадженню, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде беззаперечно достатнім.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працював і не займався суспільно корисною роботою, що свідчить про його незадовільний майновий стан, має низку непогашених судимостей.

Звертає увагу колегія суддів і на те, що обвинувачений судимий за вчинення, серед іншого, злочинів проти власності, в тому числі грабежу, не має власної родини та міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання в м. Києві

Такі обставини в сукупності, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Доводи захисника про те, що під час вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою було порушено право ОСОБА_7 на захист, є безпідставними. Навпаки, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання захисника ОСОБА_6 реалізація такого права була забезпечена судом шляхом залучення захисника через установу, уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги, для проведення окремої процесуальної дії, що повністю узгоджується з вимогами ст.ст.49, 53 КПК України.

Що стосується посилань на незаконне обрання обвинуваченому запобіжного заходу з огляду на те, що не було належним чином встановлено його особу, то ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу не є предметом перегляду в цьому апеляційному провадженні.

Разом з тим, особа обвинуваченого була встановлена відповідно до вимог Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженого Наказом МВС України від 11.09.2001 року № 785, який призначений для підтвердження особи людини, яка раніше була піддана дактилоскопіюванню. Захисник не змогла пояснити, який з перелічених нею документів, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, має ОСОБА_7 . А тому твердження про те, що жодного з документів, переліченого у ст.13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, слідчий не долучив, враховуючи їх відсутність, є безпідставними.

Як вказує сама захисник, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу була оскаржена в апеляційному порядку і ухвалою суду апеляційної інстанції скасована з постановленням нової ухвали про застосування запобіжного заходу саме до ОСОБА_7 , що спростовує доводи про порушення вимог Конвенції про захист прав та основоположних свобод у контексті забезпечення права на свободу та особисту недоторканість.

Не може бути перевірена у цьому апеляційному провадженні і позиція сторони захисту про порушення вимог кримінального процесуального закону під час вручення письмового повідомлення про підозру.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 20 жовтня 2019 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3