Провадження № 1-кп/742/202/19
Єдиний унікальний № 742/1478/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000310 від 06.03.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.389 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком Прилуцького міськрайонного суду від 14.09.2018 року, ОСОБА_3 був засуджений за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05.12.2018 року покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. змінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

З 21.12.2018 і по даний час ОСОБА_3 перебуває на обліку Прилуцького міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України.

29.01.2019 ОСОБА_3 роз`яснено порядок, умови та обов`язок відбування покарання у виді громадських робіт, попереджено про наслідки їх невідбуття, про що він дав підписку. У цей же день ОСОБА_3 під розпис вручено направлення до КП «Прилукижитлобуд», розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. 1-го Травня 109 «А», для відбування громадських робіт, згідно з яким він повинен був приступити до їх відбування з 30.01.2019 року.

ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу, з 30.01.2019 до 15.02.2019 до КП «Прилукижитлобуд» жодного разу не з`явився та громадські роботи не відбував без поважних причин, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання, та попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання.

У зв`язку з цим, 15.02.2019 за порушення порядку та умов відбуття покарання у виді громадських робіт відносно ОСОБА_3 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання.

Незважаючи на вжиті заходи, з 18.02.2019 до 12.04.2019 ОСОБА_3 до КП «Прилукижитлобуд» жодного разу не з`явився та громадські роботи не відбував без поважних причин, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання, та попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання, внаслідок чого, станом на 28.05.2019 року ОСОБА_3 не відбув 50 годин громадських робіт призначених за ухвалою суду від 05.12.2018 року.

Вказаними вище діями, ОСОБА_3 умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнав частково, мотивуючи упередженим ставленням до нього зі сторони працівників служби пробації та не врахуванням ними його життєвих обставин, які унеможливили відбування покарання у виді громадських робіт. Обвинувачений вказав, що він неофіційно працевлаштований, і залишення ним місця роботи негативно б позначилось на відносинах з роботодавцем. Побоюючись звільнення та залишення без засобів на існування для себе та малолітньої доньки, ОСОБА_3 визнав факт умисного ігнорування обов`язку по відбуванню покарання у виді громадських робіт.
В подальшому, відповідаючи на запитання прокурора після дослідження письмових доказів, також визнав як факт особистої поінформованості з графіком, порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, так і застосування відносно нього письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. В судовому засіданні обвинувачений шкодував про вчинене, вважає, що працівниками служби пробації передчасно було направлено матеріали до органів досудового слідства, оскільки він вже змінив своє відношення до виконання покладених на нього судом обов`язків, просив суворо не карати.
Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні, надала показання, що обвинувачений ОСОБА_3 з 21.12.2018 року перебував на обліку Прилуцького міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області. Свідок підтвердила, що обвинуваченому було роз`яснено права, обов`язки, порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, що підтверджується відповідною розпискою. Однак, незважаючи на роз`яснювальну роботу з обвинуваченим та винесене 15.02.2019 року письмове попередження, останній взагалі так і не приступив до відпрацювання призначеного покарання у виді 50 годин громадських робіт.

Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

Як вбачається з вироку Прилуцького міськрайонного суду від 14.09.2018 року, ОСОБА_3 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 годин. В подальшому, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05.12.2018 року призначене ОСОБА_3 покарання за вище вказаним вироком було замінено на 50 годин громадських робіт.

З 21.12.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 перебував на обліку Прилуцького міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, що підтверджується обліковою карткою №34/2018.

29.01.2019 року після ознайомлення обвинуваченого під розписку з порядком, умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередження про кримінальну відповідальність, яка передбачена ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, його було направлено до КП «Прилукижитлобуд», де він з 30.01.2019 року повинен був приступити до відбування призначеного судом покарання.
В зв`язку з не виходом ОСОБА_3 на роботу до КП «Прилукижитлобуд», що свідчить про порушення останнім порядку та умов відбування покарання, з огляду на відсутність документально підтверджених обставин, які б об`єктивно унеможливлювали його неявку до місця роботи, 15.02.2019 року старшим інспектором Прилуцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» було винесено письмове попередження про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України.
Проте, обвинувачений і в подальшому, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватись встановлених відповідно до ст.37 КВК України порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитись до праці, умисно, без поважних причин, жодного разу не з`явився та не приступив до виконання громадських робіт.
Відповідно до ч.3 ст.40 КВК України, ухиленням від відбування покарання є, зокрема, і порушення порядку та умов відбування покарання, а невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.
В судовому засіданні ОСОБА_3 було неодноразово роз`яснено необхідність самостійного обстоювання власної правової позиції, в тому числі і щодо спростування обставин умисного ухилення ним від відбування покарання, однак обвинувачений остаточно визнав достовірність як вище досліджених письмових доказів, так і показань допитуваного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 .
За таких обставин, суд визнає показання ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_6 , що були надані ними в судовому засіданні, а також дані, які містяться в досліджених письмових документах, належними доказами, оскільки вони в сукупності підтверджують факт умисного ухилення обвинуваченим від відбування покарання у виді громадських робіт, та покладає їх в основу для обґрунтування вироку.
Враховуючи беззаперечний факт як ознайомлення ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, що визначені ст.37 КВК України, так і отримання ним 29.01.2019 року направлення до КП «Прилукижитлобуд» для їх фактичного відбування, обвинувачений, ігноруючи власний обов`язок працювати на вище вказаному об`єкту, за відсутності поважних причин для не прибуття до підприємства, свідомо ухилявся від відбування покарання, демонструючи зневажливе ставлення до судового рішення та необхідності його виконання, що об`єктивно свідчить про умисну спрямованість його дій.
Висновок суду в цій частині посилюється і тим, протиправна бездіяльність обвинуваченого мала місце протягом достатнього тривалого періоду часу майже три місяці та не відбуття призначеного строку покарання. Доводи обвинуваченого щодо упередженого ставлення працівників служби пробації не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не враховуються судом при обґрунтуванні вироку.
За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: вік та стан здоров`я, сімейний стан, перебування на його утриманні малолітньої дитини, соціальне становище, суспільно-корисну зайнятість, раніше судимого, відсутність обставин, яка пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка його обтяжує рецидив злочинів, формально-позитивну характеристику за місцем проживання, перебування на «Д»-обліку в лікаря-нарколога та відсутність відомостей про перебування на обліку в лікаря-психіатра, позицію прокурора щодо призначення виду та міри покарання, і вважає про необхідність призначення покарання у виді арешту в межах санкції статті, з послідуючим частковим приєднанням до даного покарання невідбутої частини покарання за ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05.12.2018 року, відповідно до положень ст.71 КК України, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення як мети покарання, так і запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням сукупності об`єктивних та суб`єктивних передумов, а саме тяжкості та фактичних обставин вчинення обвинуваченим злочину, неефективності призначених інших видів покарань, які не пов`язані з позбавленням волі, особи винного та інших обставин справи, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд приходить до внутрішнього переконання, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.72 КК України, одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, а відтак невідбуту частину покарання за ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05.12.2018 року, яка складає 50 годин громадських робіт, слід перевести в покарання у виді арешту, що відповідно становить 6,25 днів.
За конкретних обставин справи, а особливо враховуючи причини не відбуття обвинуваченим покарання у виді громадських робіт, що підтверджується поясненнями обвинуваченого в матеріалах особової справи, та факт визначення розпорядженням Прилуцької райдержадміністрації від 02.04.2014 року за №128 місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_7 разом з її батьком ОСОБА_3 , суд, з огляду на принцип індивідуалізації покарання, вважає за можливе призначити покарання у виді арешту ближче саме до мінімальної межі санкції статті з послідуючим максимально-частковим приєднанням до даного покарання невідбутої частини покарання за ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05.12.2018 року в розмірі 6 днів.

Оскільки метою призначення кримінального покарання є виправлення особи та попередження вчинення злочинів, а не кара вже за вчинений, суд, з огляду на висловлений обвинуваченим щирий жаль з приводу власної протиправної поведінки та бажання виправити ситуацію, що склалася, враховуючи сімейний стан, вважає, що призначення покарання у визначеному судом розмірі безумовно забезпечить бажаний результат. Застосування арешту на більш тривалий період в даній ситуації, на думку суду, є вочевидь недоцільним. Більше того, навіть проведений судовий розгляд підтвердив обвинуваченому про невідворотність призначеного покарання та обумовив висловлення останнім щирого жалю з приводу вчиненого.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ місяця арешту.

Відповідно до ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання, невідбуту частину покарання призначеного ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 05.12.2018 року у виді 6 днів арешту та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 місяця 6 днів арешту.
Строк відбування призначеного покарання у виді арешту належить рахувати з моменту затримання засудженого в порядку виконання даного вироку.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1