справа №562/53/19
У Х В А Л А
іменем України

19.09.2019 року Здолбунівський районний суд
Рівненської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

педагога ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Здолбунів Рівненської області клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні №0000783 відносно малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, громадянина України, учня 8 класу Новосілківського НВК» ЗОШ І-ІІ» - ст. ДНЗ Здолбунівської районної ради, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 , приблизно о 20.00 год. 26 листопада 2018 року , переслідуючи корисливий мотив з метою незаконного заволодіння чужим майном , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій , відігнули одну із дощок стіни гаражного приміщення,яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 та в подальшому через утворений отвір проникли до вказаного приміщення, звідки умисно , таємно вкрали належні ОСОБА_10 гідро роздільник Р80-3/1-222, генератор Г306,задній міст мотоцикла «МТ Днепр», масляний насос Д08-С02-А1 в збірці з масло забірником Д48-08-017,циліндр пускового двигуна ПД8-1 з головкою загальною вартістю 2306,10 грн.
Таким чином, своїми умисними діями малолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникнення в приміщення.
У судовому засіданні прокурор з урахуванням віку малолітнього ОСОБА_5 на даний час просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , законний представник малолітнього ОСОБА_6 не заперечували, проти застосування примусових заходів виховного характеру.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.
Малолітній ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчненні інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав суду покази які повністю узгодуються з дослідженими судом матеріалами кримінального провадження, іншими доказами у справі.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
З роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року, примусові заходи виховного характеру застосовують лише у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.97 КК України, до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України) та при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.
Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд відповідно до п.3 ч.1 ст.501 КПК України з`ясовує, зокрема, чи слід застосовувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Установлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 згідно ст.22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, та вчинив ці діяння після досягнення тринадцятирічного віку.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в приміщення), поведінку неповнолітнього після вчинення суспільно-небезпечного діяння, зокрема, визнання своєї винуватості та щире каяття, особу малолітнього, умови життя, виховання та його ставлення до вчиненого.
Передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття), оскільки за коротшого строку він буде малоефективним. (п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року).
Суд погоджується з учасниками провадження про необхідність застосування відносно останнього згідно п.1 ч.2 ст.105 КК України таких примусових заходів виховного характеру, як застереження, який полягає у роз`ясненні судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Керуючись ст.ст. 497, 500-501КПК України, суд
у х в а л и в
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 8 класу Новосілківського НВК» ЗОШ І-ІІ» - ст. ДНЗ Здолбунівської районної ради , раніше не судимого примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженці та жительці АДРЕСА_1 строком на 1 ( один) рік.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня її проголошення.
Суддя: