У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000150

а апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 вересня 2019 року, включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, та обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, є надуманими і необґрунтованими. Посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність зазначених ризиків, а лише перелічив їх у своєму рішенні.

Вказує, що постановою Верховного Суду від 07.05.2019 скасовані вирок суду першої інстанції та ухвала Апеляційного суду Миколаївської області. За такого, на його думку, відсутні підстави вважати, що існують будь-які ризики, на які послався суд першої інстанції.

На думку апелянта, було порушено його право на захист, оскільки захисника йому було призначено у ході підготовчого засідання. В порушення вимог ч.3 ст. 42 КПК України, він не мав можливості конфіденційно поспілкуватися з призначеним йому захисником, захисник не мав можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Оскільки клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано прокурором під час підготовчого судового засідання і розглянуто того ж дня, він не міг надати медичну довідку про погіршення стану його здоров`я, а також докази того, що змінився його сімейний стан.

Просить врахувати дані про його незадовільний стан здоров`я та сімейний стан (у 2015 році він зареєстрував шлюб, дружина має у власності будинок, де він може перебувати під домашнім арештом).

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, вживав заходів до переховування від правоохоронних органів, раніше судимий, має незняту та непогашену судимість; відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, які враховані при застосуванні запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі і той, що просив обвинувачений та його захисник, у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання кримінального провадження № 0000150 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Хоча на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливав 05 липня 2019 року.

Є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та двох особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, раніше судимий.

Крім того, обвинувачений не працював, не мав легальних джерел доходу.

Хоча обвинувачений з 2015 р. одружений, має незадовільний стан здоров`я, але ці дані про особу обвинуваченого не є достатніми підставами для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжких та тяжкого злочину, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів.

Тому суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Доводи апелянта про те, що постановою Верховного Суду від 07.05.2019 визнано про недоведеність його вини, є неспроможними, оскільки вирок та ухвала апеляційного суду скасовані з процесуальних підстав.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 про порушення його права на захист є безпідставними, оскільки в підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва та залучено захисника для проведення окремої процесуальної дії відбувалось в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, за наявності для того відповідних підстав.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 вересня 2019 року включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3