Справа № 479/334/19
Провадження № 1-кп/474/73/19
ВИРОК
Іменем України
04.12.19 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальне провадження (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000059 від 20.02.2019 року) по обвинувальному акту щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововоздвиженка, Любашівського районну, Одеської області, гр. України, працюючого ФГ «Агросвіт», охоронцем, не одруженого, освіта середня, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
з участю сторін та інших осіб які беруть участь у кримінальному провадженні:
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3 ;
потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_5
встановив:
19.02.2019 р., близько 13 год., ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Гагаріна в с. Семенівка, Кривоозерського районну, зустрівши ОСОБА_5 , під час виниклої суперечки з останньою, на ґрунті неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс їй декілька ударів кулаком руки в область грудної клітки, нижньої губи, щоки з права та спини, внаслідок чого вона втратила рівновагу та упала на землю. Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи злочинні дії наніс потерпілій ОСОБА_5 , три удари ногами в область спини ніг та шиї, в результаті чого завдав ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Вина обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні, обставини що пом`якшують, обтяжують покарання, характеризують його особу, підтверджуються наступними дослідженими по справі доказами.
Показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому він вину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 19.02.2019 р., близько 13 год., він рухаючись по вул. Гагаріна в с. Семенівка, Кривоозерського районну, разом із співмешканкою ОСОБА_6 , зустріли ОСОБА_5 , між ними виникла сварка, в ході чого він наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в область обличчя, губ. Не пам`ятає, щоб наносив удари в область спини, але деякі неточності пояснює значним проміжком часу що пройшов з тих подій, не виключає цього. Цивільний позов не визнав з огляду на його матеріальний стан, оскільки він ніде не працює.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що вона 19.02.2019 р., близько 13 год. рухаючись по вул. Гагаріна в с. Семенівка, Кривоозерського районну,зустріла ОСОБА_3 , та його співмешканку ОСОБА_6 , під час розмови з останньою у них виникла сварка в ході якої ОСОБА_3 , підійшовши до неї наніс декілька ударів кулаком правої руки в область грудної клітки, обличчя, губ, щоки справа. Захищаючись розвернулась до нього спиною, але ОСОБА_3 , продовжував наносити удари в спину від чого вона упала обличчям на землю. Під час її перебування в положенні лежачи на землі, ОСОБА_7 наніс їй ще три удари ногою в область спини, ніг та шиї. Посилалася на спричинення їй моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю, порушеннях нормального ритму життя та переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженнями здоров`я та лікуванням, що потягло вимушені зміни у її житті, в т.ч. в зв`язку з викликом до поліції, суду, та сором перед односельцями. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн. Вона ж відмовилася від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди.
- заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 19.02.2019 р., гр. ОСОБА_5 , витягом з кримінального провадження № 0000059 від 20.02.2019 року про внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 , про те, що 19.02.2019 р., близько 13 год., гр. ОСОБА_3 , на вулиці в с. Семенівка, Кривоозерського районну, спричинив їй тілесні ушкодження;
- висновком експерта Первомайського міжрайонного відділення Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи №78-М від 26.02.2019 р., згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 , 1992 року народження, будь яких тілесних ушкоджень в амбулаторній карті не описано. Діагноз «забій нижньої щелепи справа, шийного відділу хребта, грудної клітки зліва, крила здухвинної кістки зліва» клінічно та рентгенологічно не підтверджено та не являються тілесними ушкодженнями, оцінки ступеня тяжкості не підлягають;
- вимогою про судимість № 103-15032019/48017 від 15.03.2019 року; довідками Кривоозерської ЦРЛ, Любашівської ЦРЛ від 20.02.2019 р., 15.03.2019 р.; характеристикою № 651 від 19.02.2019 р.; довідкою про склад сім`ї №650 від 19.02.2019 р., виданих Кривоозерською селищною радою, Миколаївської області та виконавчим комітетом Любашівської селищної ради Одеської області; довідками Кривоозерського РС філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області від 20.02.2019 р., Любашівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області від 11.03.2019 р.; довідкою Кривоозерського РВК №243 від 20.02.2019 р., відповідно до яких ОСОБА_3 , є особою раніше не судимою, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога, Кривоозерського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, Кривоозерського РВК, по місцю проживання характеризується позитивно, склад його сім`ї: співмешканка ОСОБА_6 ,1992 р.н., пасинок ОСОБА_8 , 2018 р.н.
Суд розглянувши питання щодо не дослідженням доказів, - показань свідка ОСОБА_9 , про повідомлення їй по телефону потерпілою ОСОБА_5 , 19.02.2019 р., близько 12 год. 45 хв., про спричинення їй тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_10 , на вулиці с. Семенівка, Кривоозерського районну;свідка ОСОБА_6 , щодо нанесення обвинуваченим одного удару долонею правої руки потерпілій в область обличчя та губ, з врахуванням того, що сторони повідомили суд, що правильно розуміють зміст цих обставин, які ніким не оспорюються, що їх позиція добровільна, ними не оскаржувались рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора з цих питань під час досудового розслідування, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку в межах даного кримінального провадження, з врахуванням думки учасників кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження цих доказів.
Суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 , обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує пом`якшуючі обставини - щире каяття, вперше вчинення кримінального правопорушення, наявність на утриманні однієї малолітньої дитини, вагітність особи з якою він проживає однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, важкий матеріальний стан його сім`ї, який ніде не працює, особу обвинуваченого який позитивно характеризувався до вчинення злочину, вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, призначити йому покарання у виді громадських робіт.
При прийнятті рішення щодо цивільного позову суд керується:
Частиною 1 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України якою визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілою «цивільним позивачем» ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, від якого вона ж відмовилася під час судового розгляду, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії процесу.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини 1 статті 255 ЦПК України

Враховуючи, що потерпіла відмовилася від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, підстав для не прийняття відмови цивільного позивача від позову, ураховуючи мотиви відмови, судом не установлено, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження щодо цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, прийнявши відмову потерпілого від позову.
Щодо цивільного позову потерпілої «цивільного позивача» ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч.ч. 3 та 4. ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
А тому, при вирішенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди у розмірі визначеному цивільним позивачем, суд враховуючи обставини справи, доводи потерпілої на обґрунтування характеру та обсягу її душевних страждань, хвилювань, фізичного болю, які вона відчувала під час перебування на лікуванні в медичному закладі, що потягло вимушені зміни у її житті, матеріальний стан цивільного відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 , моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 128, 129, 368-371, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Провадження в частині цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином - закрити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженими в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.
Суддя ОСОБА_1