Дата документу 21.11.2019 Справа № 554/5040/19

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:
19.11.2019 року до слідчого судді найшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна. В обґрунтування вимог заявник зазначив, що13 червня 2019 року слідчим суддею Октябрьского районного суду м. Полтава постановлено ухвалу якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна вилученого під час проведення обшуків.
Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя, керуючись нормами ст. 170 КПК України, вважав доведеним слідчим факт, що вказане майно підпадає під критерій речового доказу, є доказом вчинення кримінального правопорушення та містять на собі його сліди.
Але, як клопотання слідчого, так і ухвала слідчого судді не містить жодного обґрунтування, яке суттєве значення вилучені грошові кошти, банківські картки та електронно-цифрові підписи мають для встановлення обставин кримінального провадження та яке доказове значення містить арештоване майно.
Слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя у своїй ухвалі жодним чином не обґрунтували підстави накладення арешту на грошові кошти.
Разом з тим, як вбачається з протоколу обшуку, грошові кошти були вилучені з жіночої сумки та сейфу, що належить ОСОБА_4 , банківські картки вилучені з гаманця, що належить ОСОБА_4 . Викладене свідчить про приналежність вилучених коштів саме ОСОБА_4 , яка не має жодного відношення до кримінального провадження та господарської діяльності ТОВ «Будівельна компанія Будресурс».
Окрім того, законність походження вилучених коштів підтверджується договором позики від «14» травня 2019 року та відповідним актом. З договору вбачається, що вилучені грошові кошти були надані на потреби сім`ї та не мають відношення до господарської діяльності ТОВ «Будівельна компанія Будресурс». Окрім того, було умисно усунуто від участі у розгляді клопотання реальних володільців майна.
Таким чином, оскаржувана ухвала була незаконно постановлена без повідомлення володільців майна, яких з ухвалою не було ознайомлено, та які дізналися про її існування лише 20 серпня 2019 року після отримання відповіді на адвокатський запит.
На підставі викладеного заявник просить скасувати арешт.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотанняя підтримала, просила задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено для реалізації викладеної мети відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, оскільки спірне майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, зокрема має статус речових доказів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.1, ч.2 ст.170 КПК України за змістом якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети - забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно клопотання підозра жодній особі не пред`явлена.
Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За таких обставин, враховуючи наявність достатніх підстав, визначених ст. 174 КПК України, для скасування арешту, зважаючи, зокрема, на те, що підстави для арешту майна, які вказані в ухвалі від 13.06.2019 року на даний час відсутні,слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
В частині вимог заявника про повернення вказаного майна, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту. Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 13.06.2019 року не було вказано про вилучення даного майна.
Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1