Справа № 489/3564/18
Провадження № 1-кп/487/536/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні особливого тяжкого злочину та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на теперішній час не зменшився і не змінився, а саме: переховуватися від суду, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, тому інші більш м`яки запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику.

Крім того, прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні особливого тяжкого злочину та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на теперішній час не зменшився і не змінився, а саме: переховуватися від суду, оскільки не працює, періодично вживає спиртними напоями, перебуває на обліку лікаря-нарколога з 10.09.2012 року з діагнозом РПП внаслідок вживання алкоголю, злочин вчинено щодо особи похилого віку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на прохання сина вбитої, за відсутності мотиву, тому інші більш м`яки запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 ОСОБА_9 вважав можливим застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з урахуванням того, що обвинувачений працює Миколаївоблтеплоенерго та настає опалювальний сезон.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 вважала, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Обґрунтовуючи клопотання тим, що вказаний прокурором ризик, передбачений п. ч.1 ст. 177 КПК України нічим не підтверджується та відсутні докази, що заявлений ризик виправдовує тримання обвинуваченого під вартою та не зменшився. Немає підстав вважати, що обвинувачений не буле виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, навпаки при його затриманні довів, що не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування, має міцні соціальні зв`язки з батьками, родичами, друзями, має зареєстроване місце проживання та місце фактичного проживання із співмешканкою у Радсаді, також у зв`язку із хворобою потребує домашнього догляду та лікування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисник ОСОБА_8 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченим строк запобіжних заходів.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинувачених закінчується строк запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємого йому злочину, вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, а також наявність ризику, передбаченого ч. 1 п.1 ст.177 КПК України, який продовжує існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, а також не працює, тобто не має постійного офіційного доходу, вживає спиртними напоями, перебуває на обліку лікаря-нарколога з 10.09.2012 року, злочин вчинено щодо особи похилого віку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на прохання сина вбитої, за відсутності мотиву.

Отже, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки інші альтернативні запобіжні заходи, більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти наявному ризику, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Судом також враховується наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 зареєстрованого місця проживання, де також проживають його батьки, проте, вказані обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу, з урахуванням вчинення особливо тяжкого злочину та не спростовують наявність ризику, визначеного при обрані запобіжного заходу, який продовжує існувати, будь-яких інших доказів які б свідчили про зменшення чи відсутність ризику, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суду не надано. При цьому, судом враховується практика ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Будь-яких даних проте, що ОСОБА_7 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, зокрема у зв`язку із станом здоров`я суду не надано, а посилання на наявність у нього захворювань є безпідставним.

Отже, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 слід відмовити.

Крім того, згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Згідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.181 КПК України, враховуючи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, вік та стан його здоров`я, відсутність стійких соціальних зв`язків, свідчить про доведеність прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, суд приходить до висновку, що домашній арешт є запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_6 та вважає за доцільне продовжити на два місяця строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати житло з 21:00 до 06:00 годин наступного дня, з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими учасниками даного кримінального провадження.

При цьому, інші альтернативні запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, не зможе запобігти наявному ризику, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09.11.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 трок дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 09.11.2019 року, з обмеженнями щодо заборони в період з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня залишати місце постійного проживання: по АДРЕСА_1 , з покладення обов`язків: 1. прибувати за кожною вимогою до суду; 2. не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу суду; 3. утримуватися від спілкування із свідками та іншими учасниками даного кримінального провадження.

Попередити ОСОБА_6 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз' яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 покласти на працівників Інгульського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3