ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження № 0000031 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого, востаннє 04.10.2018 р. Ковельським міським судом Волинської області за ч.2 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту, звільненого 14.11.2018 р.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , 21.12.2018 року, близько 16 год. 45 хв., знаходячись у приміщенні магазину «Єва 1622», що по вул. Ковельській, 27, у м. Володимирі-Волинському, Волинської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, повторно таємно викрав з полиці в торгівельному залі флакон парфумів «Lanvin Eclat de Fleurs» ємкістю 50 мл, закупівельна вартість котрих становить 503 грн. 06 коп., чим завдав ТзОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Підтвердив, що 21.12.2018 р. із полиці магазину «Єва», що знаходяться в м. Володимирі-Волинському, викрав парфуми. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.
Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, є доведеною та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, кваліфікуючою ознакою якого є повторність.
Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує помякшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, після відбуття покарання через незначний проміжок часу знову вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, що підтверджує відсутність позитивних змін в його особистості після відбуття покарання й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що в сукупності свідчить про свідоме небажання стати на шлях виправлення, про його підвищену суспільну небезпеку, стійку направленість на вчинення злочинів, а тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Визначаючи покарання суд також враховує думку потерпілої сторони, який претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, а також, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобіганню вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

Також суд бере до уваги, що призначене ОСОБА_4 покарання у виді арешту за останнім вироком суду не дало позитивних змін в особистості обвинуваченого та не відбулось досягнення такої мети покарання, як виправлення обвинуваченого та не запобігло вчинення ним нових злочинів, а тому суд вважає недоцільно призначати покарання у виді арешту, котре передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним, достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання і вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Передбачених законом підстав для застосування положень ст. 75 КК України суд не знаходить.
Оскільки обвинувачений добровільно відшкодував завдані збитки, тому за клопотанням потерпілої сторони, суд залишає цивільний позов без розгляду.

Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1