Справа № 212/605/19
У Х В А Л А

23 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000802 від 27.08.2018 року, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого щодо малолітньої особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, зник з місця кримінального правопорушення, не визна вину, крім цього обвинувачений офіційно не працевлаштований, відповідно не має постійного джерела доходів. Дані обставини свідчать про наявність ризиків, а саме: переховування обвинуваченого від суду для уникнення покарання, ризик незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення неможливо.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проти клопотання прокурора заперечили та просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

В даному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалами суду від 24.01.2019, 11.03.2019 та строк дії якого сплинув 09.05.2019.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. В розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судам не надається вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим, що відмічено у рішення у справі «Власов проти Росії».

За таких обставин, суд вважає, що достатнім для запобігання ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на думку суду належно обґрунтовані в судовому засіданні стороною обвинувачення та підставні, буде обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131 - 132, 176 - 178, 181, 193 - 197, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два місця).

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати постійне місце проживання: АДРЕСА_1 у нічний період доби з 21.00 до 06.30 ранку.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти про зміну місця проживання прокурора, суд;

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по кримінальному провадженню, крім участі у процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали з 23 травня 2019 року до 23 липня 2019 року включно.

Виконання ухвали покласти на Покровське ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1