Дата документу 07.11.2019 Справа № 335/6861/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/830/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/6861/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Василівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2019 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345, ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08 серпня 2019 року до 20 серпня 2019 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 19.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345, ч.2 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.06.2019 року приблизно 00 год. 10 хв., ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, знаходячись біля магазину «Дніпрянка» по бул. Центральному в м. Василівка Василівського району Запорізької області, безпідставно вчинили хуліганські дії тобто грубо порушуючи громадський порядкок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з використанням нецензурної лайки, лайливих погроз фізичної росправи, шляхом нанесення ударів по тулубу та голові ОСОБА_11 спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин обличчя, закритий перелам кісток носу, закритий перелам нижньої щелепи зліва та множинні травми м`яких тканин обличчя та з застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень нанесли удар по голові ОСОБА_12 , чим завдали останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, оскольчатий перелам нижньої стінки правої орбіти у порожнину гайморової пазухи, внутрішньоочна гематома з порушенням м`язів правого очного яблука. Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи протиправні дії неповнолітній ОСОБА_7 , діючи погоджено за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, діючи погоджено з ними, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи з винятковим цинізмом, з використанням нецензурної лайки, лайливих погроз фізичної росправи, демонстративно з проявом зневаги до загальноприйнятих норм моралі, з проявом безсоромності та грубої непристойності над втратившим свідомість ОСОБА_11 в присутності інших осіб справив природні потреби на останнього, який знаходився у безпорадному стані.

Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_10 разом з іншими невстановленими особами втекли з місця пригоди.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, винятковим цинізмом, вчинені групою осіб, з застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також під час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення 19.06.2019 року приблизно 00 год.10 хв. ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 , та іншими невстановленими особами, знаходячись біля магазину «Дніпрянка» по бул. Центральному в м. Василівка Василівського району Запорізької області, достовірно знаючи та будучи попередженими, що старший слідчий СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є діючими працівниками поліції, маючи умисел на заподіяння працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, після неоднорозового попередження з боку вказаних працівників поліції, щодо припинення протиправних дій, шляхом нанесення ударів по тулубу та голові ОСОБА_11 спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин обличчя, закритий перелам кісток носу, закритий перелам нижньої щелепи зліва та множинні травми м`яких тканин обличчя та з застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень нанесли удар по голові ОСОБА_12 , чим завдали останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, оскольчатий перелам нижньої стінки правої орбіти у порожнину гайморової пазухи, внутрішньоочна гематома з порушенням м`язів правого очного яблука.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, яке кваліфікується як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, під час вчинення вказаних кримінальних правопорушень 19.06.2019 року приблизно 00 год.10 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, знаходячись біля магазину «Дніпрянка» по бул. Центральному в м.Василівка Василівського району Запорізькій області, діючи з корисливих мотивів, здійснили напад на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який виразився у нанесення ударів по тулубу та голові ОСОБА_11 , чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин обличчя, закритий перелам кісток носу, закритий перелам нижньої щелепи зліва та множинні травми м`яких тканин обличчя та з застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень нанесли удар по голові ОСОБА_12 , чим завдали останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, оскольчатий перелам нижньої стінки правої орбіти у порожнину гайморової пазухи, внутрішньоочна гематома з порушенням м`язів правого очного яблука. Від вказаних тілесних ушкоджень особи, що зазнали нападу, втратили свідомість. Після чого неповнолітній ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами заволоділи майном потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 чим спричинили потерпілим матеріальної шкоди.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, яке кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись та переховувався від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням відсутності постійного місця роботи, навчання, джерела прибутку, вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк понад 5 років, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345, ч.2 ст.187 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обставин, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.194 КПК України. Враховуючи викладені в підозрі обставини вчинення кримінального правопорушення та надані докази, що доводять застосування насильства з боку підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав недоцільним визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним жодного кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, проте у порушення обов`язку, передбаченого ч.2 ст.194 КПК України, не постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, а навпаки застосував до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В доповненнях до апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_7 вказує на істотні порушення прав людини через дії слідчих поліції, які без дозволу суду проникли до його житла та провели незаконний обшук. Зазначає, що відсутні будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 жодного кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, проте у порушення обов`язку, передбаченого ч.2 ст.194 КПК України, не постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, а навпаки застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги та просив ухвалу слідчого судді скасувати і відмовити у задоволенні клопотання слідчого; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_15 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345, ч.2 ст.187 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» обґрунтована підозра передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити злочини, слідчий суддя оцінив надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої достатності, а доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів мають перевірятися органом досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні низки кримінальних правопорушень, які законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких, вчинення який супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не працює, двічі надавався дозвіл на затримання підозрюваного через неявку у судові засідання, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а тому існує об`єктивна загроза його втечі, а обізнаність про адресу проживання потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні зазначив, що на нього оказували тиск захисник підозрюваного та його батько, робить надто високим ризик незаконного впливу на потерпілого.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи підозрюваного про те, що він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного про незаконність дій працівників поліції під час проведення обшуку його домоволодіння 19 червня 2019 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оцінка доказам на предмет їх належності та допустимості при розгляді питання про застосування запобіжного заходу не надається. Зазначені підозрюваним обставини будуть перевірятись судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо нього по суті.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

Отже, доводи, викладені в апеляційних скаргах підозрюваного та його захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цих скарг не вбачається.

До того ж, ухвалою слідчого судді був встановлений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 20 серпня 2019 року, який на теперішній час вже сплинув, а тому апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити інше рішення за результатом розгляду наявного в матеріалах справи клопотання слідчого. Більш того, ухвалою суду ОСОБА_7 був звільнений з-під варти.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345, ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08 серпня 2019 року до 20 серпня 2019 року включно, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4