В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_3 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 12.09.2011 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 307, ст. 69, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ст. 69, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 30.05.2014 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

09.05.2019 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , де побачив раніше незнайому ОСОБА_6 , та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння паспортом громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_6 та під надуманим приводом, не маючи в подальшому наміру повертати, повідомивши неправдиву інформацію, попросив у неї паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським МВМ №1 ГУ МВС України в Київській області від 26.01. 2012, нібито для перевірки інформації щодо права власності на квартиру, при цьому запевнивши останню про повернення їй вказаного паспорту громадянина України.

ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодилась та передала останньому вказаний паспорт громадянина України.

В свою чергу ОСОБА_3 розуміючи, що ОСОБА_6 не догадується про його злочинні наміри, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, взяв в руки паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським МВМ №1 ГУ МВС України в Київській області від 26.01.2012 та з місця злочину зник, використавши його у власних цілях.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 357 КК України, за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

25.09.2019 під час досудового розслідування відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та обвинувачений, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 357 КК України.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 357 КК України, а саме за ознаками: незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Від допиту обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні відмовився, оскільки свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обувинувальному акті фактичні обставини та кваліфікацію злочину не оспорював. Також підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 357 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, а також враховуючи, що злочин, за який притягується ОСОБА_3 відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не одружений, однак працевлаштований та має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 25.09.2019 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.09.2019 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1