ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/114/19 Номер провадження 11-кп/814/630/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Божковська виправна колонія №16» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого: 24.11.2017 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст.122, ст.71 КК України на 2 роки позбавлення волі,
відмовлено у задоволенні подання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.
Ухвалюючи рішення суд зазначив, негативні тенденції у поведінці засудженого відсутні, проте він сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Необхідність застосування до нього умовно-дострокове звільнення засуджений мотивує тим, що режим відбування покарання не порушував, стягнень не мав, не був працевлаштований за станом здоров`я, у зв`язку з інвалідністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, засудженого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, особової справи засудженого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали,судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Попаснянського районного суду Луганської області судом від 24 листопада 2017 року за ч.1 ст.122, ст.71 КК України на 2 роки позбавлення волі. (арк. 1-2 особової справи).

В державній установі «Божковська виправна колонія (№ 16)» відбуває покарання з 7 лютого 2018 року.

14 січня 2019 року самостійно звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

За час відбування покарання характеризується в цілому посередньо, під час перебування в слідчому ізоляторі м. Старобільська стягнень та заохочень не мав. Під час відбування покарання у Божковській ВК не допускав порушень вимог порядку його відбування. Працевлаштований різноробочим житлової зони. Активну участь у суспільному житті відділення не приймає. Має виконавчі листи на суму 33600 грн. 60 коп. Даних про хоча б часткове відшкодування шкоди матеріали особової справи не містять.

Крім того, з наданої засудженим висновком МСЕК ОСОБА_7 зазначено, що йому протипоказані роботи на висоті, біля вогню, відкритих водойм, електроустановок, рухомих, обертових механізмів. Таким чином, всупереч доводів засудженого, він може виконувати інші роботи, не пов`язані з вищезазначеними умовами.

Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він дійсно почав ставати на шлях виправлення. В той же час, з огляду на те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за злочин вчинений під час іспитового строку за попереднім вироком, на час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення пройшов нетривалий період часу протягом якого засуджений знаходиться виправній установі та змінив своє ставлення до праці робити висновки щодо стабільності його сумлінної поведінки та ставлення до праці передчасно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4