ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 359/4458/19

провадження № 51-3665км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілого ФГ «Паросток 2012», в особі адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000264 від 01 жовтня 2015 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2019 року клопотання представника потерпілого про тимчасовий доступ до речей і документів повернуто особі, яка його подала.
Представник потерпілогоне погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілогона ухвалу слідчого судді на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі представник потерпілогоне погоджуючись із ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2019 року та ухвалою судді Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги скаржникмотивує тим, що слідчий суддя місцевого суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки при поверненні клопотання всупереч положенням статей 159-166 КПК послався на норми КПК, що регулюють порядок розгляду скарг на дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. Крім того, на думку скаржника, суддя суду апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 399 КПК, зважаючи на ухвалу, яку постановив слідчий суддя місцевого суду.
Позиції учасників судового провадження
Представник потерпілого підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги та просив залишити оскаржувані судові рішення без змін.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Як передбачено у ст. 310 КПК, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто касаційного оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Крім того, згідно з положеннями ст. 424 КПК рішення слідчого судді не можуть бути предметом перевірки судом касаційної інстанції, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 цього Кодексу, щодо таких судових рішень.
У зв`язку із цим оскарження представником потерпілого в касаційному порядку ухвали слідчого судді не ґрунтується на законі.
Стосовно доводів у касаційній скарзі на ухвалу апеляційного суду колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з положеннями, передбаченими ст. 24 та ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Апеляційний суд відповідно до вимог зазначених норм Закону обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого, оскільки її подано на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.
У частинах 1 та 2 ст. 309 цього Кодексу наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.
Так, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.

Разом із тим згідно із ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Отже, суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку, що вищенаведена ухвала слідчого судді за ст. 309 вказаного Кодексу не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Крім того, доводи представника потерпілого, що слідчий суддя, ухвалюючи рішення про повернення клопотання, необґрунтовано послався на положення п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК та можливість його оскарження в апеляційному порядку, а суд апеляційної інстанції не звернув на це уваги та необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, не свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК, оскільки ухвала апеляційного суду відповідає положенням ч. 1 ст. 309 цього Кодексу, а вищевикладені представником потерпілого доводи не можна віднести до істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При розгляді кримінального провадження апеляційний суд навів у своїй ухвалі детальні мотиви прийнятого рішення, постановивши ухвалу, яка повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судового рішення, про що йдеться у касаційній скарзі представника потерпілого, перевіркою кримінального провадження не встановлено.
За таких обставин касаційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу потерпілого ФГ «Паросток 2012», в особі адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3