Ухвала
15 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 192/2621/16-к
провадження № 51-971 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року,

встановив:
Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 25 жовтня 2019 року касаційну скаргу захисника було

залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також захиснику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся до Суду і подав уточнену касаційну скаргу, проте в повній мірі не усунув недоліків, зазначених в ухвалі.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня.
Не погоджуючись із оскарженими судовими рішеннями, захисник у новій скарзі знову посилається на невідповідність висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Також у скарзі захисником не наведено обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, як це встановлено ст. 414 КПК, отже й необхідності зміни оспорюваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України (далі КК).
Крім того, захисник допускає суперечності, оскільки скарга подана на рішення обох інстанцій, в обґрунтуванні захисник посилається на порушення які, на його думку, допустили зазначені суди, при цьому в прохальній частині скарги просить скасувати лише рішення суду апеляційної інстанції з направленням кримінального провадження

на новий апеляційний розгляд. Вказане перешкоджає Суду визначитись з предметом оскарження.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє права захисника на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою в порядку, передбаченому КПК. У разі пропуску строку на касаційне оскарження особа відповідно до правил ст. 117 цього Кодексу має подати клопотання про поновлення пропущеного строку із обґрунтуванням поважності причин такого пропуску.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва