ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1521/19 Справа № 213/980/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року про арешт майна,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на арешт на майно: жорсткий диск для ноутбуку об`ємом 500 Гб; жорсткий диск для ноутбуку об`ємом 750 Гб; переносний жорсткий диск об`ємом 500 Гб; флеш-накопичувач; USB-накопичувач без корпусу; документація до сім-карт (2 шт.) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; фотоальбом з фотознімками жінки; мобільний телефон «Iphone 5s» у вимкненому або непрацюючому стані; мобільний телефон «Соні Ерріксон S500i» без акумулятора з сім-картою мобільного оператора «Київстар» без визначеного номеру; мобільний телефон «Самсунг С230»; фотознімок оголеної жінки (чорно-білий формату А4); ноутбук «Asus К55А» з зарядним пристроєм; БФП «Canon MP280»; CD та DVD диски у кількості 132 шт.; мобільний телефон «Samsung» з двома сім-картами № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , imei: НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 ; 2 аркуша формату А4 з фото оголеної жінки та посиланням на Інтернет ресурс «VK pornvik Вика Дейник»; карта пам`яті «micro CD» об`ємом 32 Гб», карта пам`яті «Sony M2» об`ємом 512 Мб., вилучені 09 квітня 2019 в ході проведення обшуку у ОСОБА_5 , які визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що досудове розслідування кримінального провадження проводиться за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України, та дійшов висновку, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки може містити сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, зняти арешт з майна, повернути його в належному стані та зобов`язати сторону обвинувачення надати інші процесуальні документи та постанови щодо дій, які були вчинені з арештованим майном.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт вказує на відсутність доказів причетності її до вчинення злочину, досудове розслідування якого наразі проводиться. На переконання ОСОБА_5 арештоване майно не може засвідчити будь-які обставини, що узгоджується з диспозицією ч. 2 ст. 301 КК України. Апелянт вважає, що слідчий суддя безпідставно обмежив його у праві власності та при цьому не врахував, що ухвала слідчого судді про проведення обшуку не містить посилань на вилучення комп`ютерної техніки з метою проведення експертиз. Окрім цього, ОСОБА_5 зауважує, що не повідомлялась про розгляд клопотання, та слідчий суддя необґрунтовано розглянув клопотання у її відсутність.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що Інгулецьким ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000239 від 28 лютого 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що майно підлягає арешту з метою збереження речового доказу.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно, вказане у клопотанні слідчого, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.
Що стосується доводів заявника про відсутність підстав для накладення арешту, то апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
На переконання колегії суддів, слідчим в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, набуте кримінально протиправним шляхом та є засобами вчинення злочину. Ці обставини спростовані заявником в апеляційній скарзі не були.
Колегія суддів вважає, що ризик приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що підлягає арешту є реальним.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4