Справа № 645/4520/19
Провадження № 1-кс/645/2270/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 ,
представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0001727 від 12 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час огляду місця події від 12.07.2019 року за адресою: м. Харків, пр.-т Московський, 257-А.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що 12.07.2019 року до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 з приводу того, що 12.07.2019 року приблизно 12 год. 50 хв. за адресою: м. Харків, пр.-т Московський, 257-А, в приміщені салону керамічної плитки малолітній ОСОБА_8 раковиною, яка була на вітрині для продажу, було спричинено тілесні ушкодження, шляхом падіння раковини на малолітню ОСОБА_8 ..

За даним фактом СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001727 від 12.07.2019року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 12.07.2019 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр.-т Московський, 257-А, виявлено та в подальшому вилучено: рукомийник вироблений із кераміки ТМ «Nova 65 см» разом з тумбою ТМ «Вумикс 65» виробництва «АкваРодос» - визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Враховуючи, що вилучені вищезазначені речі в подальшому можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні та визнані речовими доказами, що сприятиме розкриттю кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності. Крім того, на вилучених предметах могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення, вказані речі будуть направлені для проведення відповідних експертиз, що має важливе значення для проведення досудового розслідування, в зв`язку із чим слідчий просив накласти на них арешт.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання.

Представник власника тимчасово вилученого майна заперечував проти задоволення даного клопотання.

Присутній представник потерпілої в судове засідання при вирішенні клопотання покладалася на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, учасників справи, вивчивши документи та матеріали, якими останній обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Таким чином, з аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального законодавства вбачається, що для вирішення судом питання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження необхідна сукупність двох обов`язкових критеріїв: 1) відповідний статус володільця майна - підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 2) відповідність майна, на яке передбачається накладення арешту, ознакам, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до положень закону об`єкт злочину, передбаченого ст. 128 КК України є: здоров'я особи.

Разом з цим, слідчим не доведено та не надано належних та допустимих доказів того, що саме це майно на яке слідчий просить накласти арешт завдало шкоду здоров`ю неповнолітній ОСОБА_8 .

Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди).
В даному випадку відсутня наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що в разі повернення рукомийника виробленого із кераміки ТМ «Nova 65 см» разом з тумбою ТМ «Вумикс 65» виробництва «АкваРодос», яка була вилучена під час огляду, може призвести до втрати речового доказу, шляхом їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.
Таким чином, в ході розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слідчим не доведено, що незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження,може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуженнявідповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також враховуючи, що об`єктом злочину, передбаченого ст. 128 КК України є: здоров`я особи, у зв`язку з чим, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання слідчого відділу Немишлянського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя