Справа № 496/1512/18
Провадження № 1-кп/496/23/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Крива Балка Саратського району Одеської області, громадянина України, Українця, раніше не судимого, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який з 22.08.2017 проходить військову службу за І контрактом на посаді радіотелефоніста відділення управління 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні матрос, -

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2017р. громадянин ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2017р. №168 матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіотелефоніста-лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира 9 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2017р. № 195 матрос ОСОБА_4 призначений на посаду радіотелефоніста відділення управління 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї зазначеної військової частини.

З 22.08.2017р. тобто з моменту укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент нез`явлення до військової частини ОСОБА_4 .

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста відділення управління 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї - військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , у військовому званні матрос, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 год. 20 хв. 08.12.2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від проходження військової служби до 23 год. 00 хв. 13.04.2018 року тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць вчинене військовослужбовцем, крім строкової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованому йому злочині та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах встановлених в судовому засіданні.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив за недоцільне дослідження інших доказів у провадженні.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць вчинене військовослужбовцем, крім строкової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, службову характеристику обвинуваченого, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Біляївського міськрайонного відділу з питань пробації щодо ОСОБА_4 , визначено, що на думку органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів.

У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, Біляївський міськрайонний відділ вважає доцільним покладанням на правопорушника обов`язків відповідно до чинного законодавства України на розсуд суду.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому можливо та слід призначити з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на експертні дослідження відсутні.

Керуючись ст. ст. 372, 374 КПК України, ч. 4 ст. 407 КК України суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1