Провадження №1-кп/638/776/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002476 від 26.06.2018 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рябини Сумської області, українця, громадянина України, військовослужбовця контрактної служби, учасника АТО, з повною середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

25 червня 2018 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи біля входу в нічний клуб «Галактика», який розташований за адресою: м.Харків, вул.23 Серпня 12-А, де хотів познайомитися з подругою потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 , остання повідомила, що не бажає з ним розмовляти. В цей момент ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_7 і штовхнула його в плече, після чого ОСОБА_7 маючи раптово виниклий намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останній з мотивів особистої неприязні, наніс ОСОБА_8 один прямий удар правою рукою в обличчя, а саме в область спинки носу. Після вказаних дій потерпіла ОСОБА_8 впала на сідниці та втратила свідомість.
В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта №12-14/560-А/18 від 18.07.2018 року, заподіяно наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носу із зміщенням, що утворився в результаті одноразової травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою площею травмуючої поверхні та відноситься за ступенем тяжкості до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив вищезазначене в повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий, військовослужбовець контрактної служби, учасник АТО, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався.

З доповіді Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області вбачається наступне:
Зі слів ОСОБА_7 з 15.09.2018 року і по теперішній час останній проходить військову службу за контрактом у 25-й десантно-штурмовій бригаді, яка розташована на території АДРЕСА_3 . Обвинувачений здобув повну середню освіту. Згідно інформації, наданої Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області, обвинувачений ОСОБА_7 за адресою, вказаною у ухвалі Дзержинського районного суду від 19.03.2019 року, не мешкає. Зі слів ОСОБА_7 , останній проживав за вищевказаною адресою на час навчання на І курсі навчального закладу в гуртожитку при вищому навчальному закладі. До навчання в інституті проживав разом з матір`ю ОСОБА_10 , 1981 р.н., та молодшою сестрою ОСОБА_11 , 2006 року народження, за адресою: АДРЕСА_4 . Зі слів обвинуваченого, на першому курсі навчання останнього відраховано за прогули. Згідно інформації, наданої НАУ ім.М.Є.Жуковського «ХАІ», ОСОБА_7 01.09.2018 року зарахований до вищого навчального закладу. 08.10.2018 року був відрахований за порушення навчальної дисципліни та правил внутрішнього розпорядку університету. Обвинувачений знаходиться на військовій службі за контрактом та стабільно отримує заробітну плату. Потреби в додаткових коштах та труднощів з їх раціональним використанням не має. За теперішнім обвинуваченням ОСОБА_7 скоїв правопорушення, пов`язане із заподіянням легких тілесних ушкоджень потерпілій під час виниклого конфлікту з мотивів особистої неприязні. Вищезазначене свідчить про те, що суб`єкт пробації використовує у вирішенні життєвих ситуацій неадекватні стратегії, які можуть нести загрозу та шкоду для інших людей. ОСОБА_7 стверджує, що не втрачає контролю над власною поведінкою та емоціями. На обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає. Зі слів ОСОБА_7 , серед його оточення немає осіб з антисоціальною поведінкою та кримінальним минулим. Обвинувачений підтримує близькі стосунки з матір`ю та сестрою.
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Також на думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. У разі прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладення на останнього обов`язку, передбаченого п.4 ч.3 ст.76 КК України: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є учасником АТО, військовослужбовцем, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1