Справа № 359/6961/19
Провадження № 1-кп/359/467/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонним суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у судовому засіданні в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області з повною технічною фіксацією обвинувальний акт, який внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000941 від 05.06.2019, що надійшов до суду відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та захисника щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт,

в с т а н о в и в :

В ході судового розгляду, прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , з тих підстав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання. Ризик переховування від органу досудового розслідування також підтверджується тим фактом, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, із застосуванням фізичного насильства та відповідне усвідомлення останнім невідворотності можливого реального покарання за вчинення інкримінованого злочину, може спонукати особу з найбільшою вірогідністю переховуватись від суду та відповідно сторони обвинувачення, у тому числі шляхом залишення території України, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме грошові кошти в сумі 30000 грн., місцезнаходження яких на даний час досудовим слідством не встановлено, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України; обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом примушування їх до зміни показань на свою користь, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, не має постійного джерела доходів, у зв`язку з чим і раніше вчинив майновий злочин, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Виходячи з вищевказаного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурор вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, будучи особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду та сторони обвинувачення, приховати речові докази, впливати на очевидців вчинення злочину та вчинити інші злочини.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання прокурора та подала власне клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з тих підстав, що вказані прокурором ризики є надуманими та необґрунтованими. Домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого забезпечить виконання ним своїх обов`язків.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до переконання, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013, при розгляді клопотання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Зазначаючи, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.
Аналогічна позиція викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 у справі "Харченко проти України").
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
При цьому Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 5 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. ЄСПП також підтвердив, що дана стаття гарантує основоположне право на свободу та недоторканність. Це право є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції (рішення у справах «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium), 18 червня 1971, п. 65, SeriesAno. 12, та «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerpv. the Netherlands), 24 жовтня 1979 року, п. 37, SeriesAno. 33).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і повинен застосовуватись лише у виключних випадках.
Таким чином, суддя дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід є співмірним з урахуванням вимог ч. 1 ст. 177 та не суперечить ч. 5 ст. 176 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

За даних обставин у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.315 КПК України, суд,
у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт- задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт по місцю його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, а саме до 24.00 годин 29.10.2019 включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до суду на визначений ним час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; утримуватись від спілкування зі свідком та потерпілим особисто чи через інших осіб у даному кримінальному провадженні. Здати суду паспорт громадянина України та паспорт для виїзду закордон та інші документи, які дають можливість перетинати кордон України, на його ім`я.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників Бориспільского ВП ГУ НП України в Київській області по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст ухвали буде проголошено о 08:30 год. 05.08.2019.

Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_1