пр. № 1-кс/759/5599/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 31.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
03.09.2019 року до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 31.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на майно, а саме, на нежитлове приміщення №1 загальною площею 223,6 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2 та нежитлове приміщення №2 загальною площею 25,2 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2, шляхом накладення заборони на його відчуження, використання та розпорядження.

Обґрунтовуючи дане клопотання, прокурором зазначено, що Київською місцевою прокуратурою №8 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000089 від 31.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням у даному провадженні встановлено, що невстановлені особи внесли завідомо неправдиві відомості до договорів купівлі-продажу б/н від 10.03.2000 та б/н від 04.04.2000, на підставі яких 25.09.2017 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення №1 площею 223,6 кв.м. та №2 площею 25,2 кв.м. по вул. Мельникова, 89-А, літ. Е-2 за ТОВ Фірма «Техноком».

Так, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нежитлові приміщення №1 площею 223,6 кв.м. та №2 площею 25,2 кв.м. по вул. Мельникова, 89-А, літ. Е-2, встановлено, що 25.09.2017 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вказані приміщення за ТОВ Фірма «Техноком» договорів купівля-продажу б/н від 10.03.2000 та б/н від 04.04.2000, з ознаками підробки.

Згідно інформації КП КМ БТІ від 11.06.2019 р. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , нерухоме майно літ. Е-2 на праві власності не зареєстровано.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення №1 площею 223,6 кв.м. та АДРЕСА_2 на праві приватної власності належать ОСОБА_5 , який, в свою чергу, передав їх у іпотеку.

Окрім того просив розглянути клопотання за відсутності власника майна в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України

На підставі наведеного прокурор просив клопотання задовольнити.

В судове засіданні прокурор не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд клопотання за його відсутності.

Власника майна до суду не викликався в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно ч.1, ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та враховуючи, що майно не яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є об`єктом кримінального правопорушення та з метою попередження пошкодження майна або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на майно шляхом накладення заборони на його відчуження, яке є співрозмірним обмеженням права власності, яке відповідає завданням кримінального судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 31.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме, на нежитлове приміщення №1 загальною площею 223,6 кв.м. по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2 та нежитлове приміщення №2 загальною площею 25,2 кв.м. по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2, шляхом накладення заборони на його відчуження.

Заборонити Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо нерухомого майна : нежитлове приміщення №1 загальною площею 223,6 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2 та нежитлове приміщення №2 загальною площею 25,2 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2, зокрема, заборонити здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів, відновлення таких записів, скасування записів про попереднє скасування записів щодо нерухомого майна: нежитлове приміщення №1 загальною площею 223,6 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2 та нежитлове приміщення №2 загальною площею 25,2 кв.м., по вул. Мельникова буд. 89-А у м. Києві в літ. Е-2.
В іншій частині клопотання відмовити.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1