Провадження № 1-кс/752/9578/19
У Х В А Л А

28.09.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,, підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0001363 від 26.09.2019 р.,

в с т а н о в и в:

слідчий Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001363 від 26.09.2019 р.
Клопотання обґрунтовано тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001363 від 26.09.2019 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , 26.09.2019, приблизно о 17 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «OPEL VECTRA» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київська, біля будинку 1-В у м. Бровари зі сторони м. Чернігова у напрямку м. Києва, проявив злочинну самовпевненість, не стежив за дорожньою обстановкою, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу контролювати керований ним транспортний засіб, в результаті чого втратив керування транспортним засобом та допустив наїзд на зупинку громадського транспорту де перебували ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Від отриманих у результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинула на місці події. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.
Грубе порушення водієм ОСОБА_6 зазначених пунктів Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
ОСОБА_6 27.09.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Посилаючись на наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та наявність обгрунтованої підозри, слідчий просить задовольнити клопотання та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду клопотання прокурор підтримав його, просив задовольнити, посилаючись на обгрунтованість підозри, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, маючи стійки зв`язки в правоохоронних органах може знищити або спотворити речі та документи, які мають значення доказів у даному кримінальн6ому провадженні, а також впливати на свідків, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню Крім того, прокурор зазначив, що підозрюваний, усвідомлюючи ступінь відповідальності та міру покарання за даний вид злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від відповідальності.
Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з тримання під вартою, враховуючи, що повідомлення про підозру у вчиненні його підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є передчасним та необґрунтованим. Захисник просив врахувати, що ОСОБА_6 не залишив місце ДТП, виконував свої обов`язки, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується.
Крім того, адвокат ОСОБА_5 подав скаргу на незаконне затримання ОСОБА_6 , починаючи з 18.00 год, оскільки після настання дорожньо-транспортної пригоди його підзахисний одразу був доставлений працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, а тому вже з цього часу змушений був залишатись поряд з працівниками поліції, однак, в протоколі затримання незаконно зазначено час затримання 20 год. 30 хв. Зазначені обставини адвокат просив оцінити в нарадчій кімнаті за результатами розгляду клопотання.
Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію адвоката ОСОБА_5 ,, а також зазначив, що органом досудового розслідування не доведено в ході розгляду клопотання наявність ризиків у даному кримінальному провадженні та просив врахувати дані, що характеризують особу підозрюваного.
Підозрюваний підтримав своїх захисників.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001363 від 26.09.2019 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
ОСОБА_6 27.09.2019 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В силу положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слідчий суддя виходить з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини.
Так у своїх рішеннях у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Європейський суд зазначив, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, що підтверджується: відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди із камери відео спостереження, повідомленням завідувача відділу судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_11 , висновком за результатами огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного о 18 год 10 хв. 26.09.2019, протоколом огляду місця події.
Слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не надає оцінку даним доказам щодо їх достатності для підтвердження вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, однак вважає, що в своїй сукупності вони підтверджують обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що є в силу положень ст.12 КК України тяжким злочином.
В ході розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити дії щодо можливого приховування, спотворення, знищення речей і документів, які мають значення доказів у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя враховує при застосуванні запобіжного заходу дані, що характеризують особу підозрюваного, який є працівником правоохоронного органу, його професійна діяльність пов`язана з керуванням службовим транспортним засобом, однак на час настання дорожньо-транспортної пригоди він перебував в стані алкогольного сп`яніння, хоча як працівник поліції повинен запобігати таким правопорушенням.
Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками, має постійне місце роботи, не має утриманців, позитивно характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій.
Також слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення та кількість потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і наслідки, які настали.
Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Оцінюючи в сукупності встановлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування є неможливим, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження, яке на даний час триває і проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин його вчинення та зібрання необхідних доказів.
Враховуючи викладене, вважаю, за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України. зважаючи, що внаслідок кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 загинула людина, беручи до уваги характер вчинення кримінального правопорушення та обставини його вчинення, підстав для застосування альтернативи у вигляді застави слідчий суддя не вбачає.
Скарга адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що ОСОБА_6 відповідно до протоколу затримання особи фактично затриманий о 20.30 год. 26.09.2019 р., проте слідчим не вірно було зазначено час фактичного затримання, з огляду на те, що ОСОБА_6 було доставлено працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння о 18.00 год.
Однак, відомості про час затримання, зазначені в протоколі затримання особу, не можуть вплинути на законність такого затримання.
Згідно з ч. 1 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
В силу положень ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.
На підставі ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
В ході розгляду скарги слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що ОСОБА_6 затриманий за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.
ОСОБА_6 на час розгляду даного скарги затриманий відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про що складено відповідний протокол.
Протокол затримання складений уповноваженою особою.
В силу положень ст.208 КПК України зазначений протокол є підставою для затримання особи без ухвали слідчого судді.
На час розгляду скарги на незаконне затримання строк затримання не закінчився.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду скарги, ОСОБА_6 позбавлений свободи без ухвали суду на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі протоколу затримання, складеного уповноваженою службовою особою в порядку ст. 208 КПК України, а тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання слідчого Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0001363 від 26.09.2019 р. задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, без визначення застави строком до 23.11.2019 р.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя