Справа № 495/1121/19
Номер провадження 1-кп/495/318/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР№ 0003861 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживає у цивільному шлюбі, маючому на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, раніше судимого:

- 04.03. 2011 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі;

- 21.02.2018 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі;

до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 09.12.2018 приблизно о 06 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Першотравнева в м. Білгород-Дністровський Одеської області, побачив як потерпіла ОСОБА_5 на плечі несла шкіряний рюкзак чорного кольору. В той момент у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме шкіряного рюкзака чорного кольору та речей, які знаходяться в ньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшовши ззаду, з метою відкритого викрадення чужого майна, зненацька для потерпілої ОСОБА_5 , умисно наніс їй один удар рукою в потилицю та один удар рукою в обличчя, чим застосував насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №7 від 10.01.2019 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_5 є тілесні ушкодження: синець в правій виличній області. Синець у потерпілої ОСОБА_5 є наслідком ударної травмуючої дії тупого твердого предмету, на що вказує характер тілесного ушкодження; індивідуальні особливості травмуючого предмета в тілесному ушкодженні не позначився. Морфологічні особливості синця у потерпілої ОСОБА_5 (синюшно-фіолетове забарвлення, помірний набряк м`яких тканин) властиві 1-3 денній давності заподіяння. Синець потерпілої ОСОБА_5 міг бути заподіяний в строк вказаний в направленні 09.12.2018. Синець зазвичай спричиняє незначні, скоро скороминучі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Подавивши таким чином супротив потерпілої ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, обвинувачений ОСОБА_3 , схопивши рукою за шкіряний рюкзак чорного кольору, який висів на плечі потерпілої ОСОБА_5 , ривком, відкрито викрав шкіряний рюкзак чорного кольору вартістю 385 гривень, в якому знаходився: стільниковий телефон «LENOVO» модель А-6010, міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з приєднаною SІМ-карткою мобільного оператора ПАТ «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 1193 гривень 84 коп.; стільниковий телефон «PRESTIGIO» модель Р-2, міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 вартістю 435 гривень 83 коп.; шкіряне портмоне (гаманець) коричневого кольору вартістю 246 гривень 50 коп.; зарядний пристрій до мобільного телефону вартістю 124 гривень; навушники для мобільного телефону вартістю 120 гривень; сережка, виготовлена з сплаву на основі золота, кількісний вміст якого складає 37,5%, що відповідає 375 пробі, вагою 0,75 грам, вартістю 328 гривень 50 коп.; каблучка, виготовлена з сплаву на основі срібла, кількісний вміст якого складає 92,5%, що відповідає 925 пробі, вагою 2,01 грам, вартістю 317 гривень 34 коп.; дві сережки, виготовлені з сплаву на основі срібла, кількісний вміст яких складає 92,5%, що відповідає 925 пробі, вагою 1,56 грам, вартістю 220 гривень; медальйон, виготовлений із жовтого недорогоцінного металу вартістю 70 гривень; хрестик, виготовлений з сплаву на основі срібла, кількісний вміст яких складає 92,5%, що відповідає 925 пробі, вагою 0,9 грам, вартістю 160 гривень; ланцюжок, виготовлений з сплаву на основі срібла, кількісний вміст якого складає 92,5%, що відповідає 925 пробі, вагою 1,2 грам, вартістю 142 гривень 80 коп..

Заволодівши викраденим майном, обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3663 гривень 31 коп.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України. Відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився давати пояснення. Пояснив, що розкаюється у вчинені кримінального правопорушення та запевнив, що більш не буде вчиняти злочини.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, 09 грудня 2018 року приблизно о 06.15 годині вона вийшла із свого будинку по АДРЕСА_2 і направлялася до свого місця роботи в магазин «Лукьянівський». Робочий день у неї починається о 07.00 годині, тому вона поспішала на роботу і йшла по вул. Першотравневій в м. Білгород-Дністровський. Приблизно о 06.30 годині вона йшла напроти парку «Пушкіна» та побачила обвинуваченого ОСОБА_3 . Може описати його як хлопця середнього зросту, приблизним віком 30 років, який йшов напроти неї. Коли обвинувачений ОСОБА_3 пройшов повз неї, то відразу вона відчула удар рукою в потилицю. Обернувшись назад, вона побачила обвинуваченого ОСОБА_3 , який відразу завдав їй один удар правою рукою у обличчя в область правого ока, і відразу схопив рукою за чорний шкіряний рюкзак, який вона несла на плечі, в якому знаходились її особисті речі. Під час виривання рюкзака, вона намагалася чинити опір, і не відпускала рюкзак із рук, але обвинувачений ОСОБА_3 ривком вирвав із її рук рюкзак, і відразу перебіг проїжджу частину вулиці та забіг в парк «Пушкіна». В рюкзаку находились наступні речі: мобільний телефон «LENOVO», мобільний телефон «PRESTIGIO», гаманець коричневого кольору, зарядний пристрій до мобільного телефон, навушники для мобільного телефону, сережка, каблучка, дві сережки, медальйон, хрестик та ланцюжок. Пояснила, що пам`ятає речі дуже добре оскільки у неї гарна пам`ять. Вона відразу побігла за ним і кричала, щоб він повернув її рюкзак. Після того, як вона забігла на територію парку «Пушкіна», але догнати обвинуваченого не змогла. Далі вона побоялася бігти за ним, так як на той час тільки світало. Вона відразу зателефонувала до поліції. Через деякий час обвинуваченого доставили до відділу поліції, де вона його впізнала. Просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисний злочин, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, враховуючи його вік, сімейний стан, а саме те, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина 2009 року народження, враховуючи його стан здоров`я, а також думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого по закону та не заявляла цивільного позову, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише у місцях позбавлення волі.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк забезпечить виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 3575 грн.

Речові докази: шкіряний рюкзак чорного кольору; стільниковий телефон «LENOVO» модель А-6010, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , до якого приєднано SIM-карту мобільного оператора ПАТ «Київстар» № НОМЕР_6 ; стільниковий телефон «PRESTIGIO» модель РЗ, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; шкіряне портмоне (гаманець) коричневого кольору; пластикову платіжну

картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 ; пластикову платіжну картку ПАТ «АльфаБанк» № НОМЕР_8 видану на ОСОБА_6 ; пластикову платіжну картку ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_9 ; пластикову платіжнукартку ПАТ «Банк «Михайлівський» №631328; дві грошові купюри НБУ номіналом 1 гривня серії УЕ №8357591 та серії УЗ №8141918; грошову купюру номіналом 1 долар СІЛА серії А 38461694 В; зарядний пристрій до мобільного телефону; навушники для мобільного телефону; металевий ключ із пластмасовою головною для внутрішнього замка; сережку із жовтого металу; каблучку із металу сірого кольору; дві сережки із металу сірого кольору;

медальйон із металу жовтого кольору; хрестик із металу жовтого кольору; ланцюжок із металу жовтого кольору, передані на зберігання потерпілої ОСОБА_5 залишити їй.

Речові докази: газова запальничка червоного кольору із логотипом «BIG»; стільниковий телефон «SAMSUNG» модель GTC-3222, ІМЕІ 1: НОМЕР_10 ІМЕІ 2: НОМЕР_11 з приєднаною SIM-карту мобильного оператора ПАТ «Київстар», передані на зберігання до камери зберігання речових доказі Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути власнику.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі санкції вказаної статі призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.12.2018 року.

Запобіжний захід обраний у відношенні засудженого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 3575 грн.

Речові докази: шкіряний рюкзак чорного кольору; стільниковий телефон «LENOVO» модель А-6010, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , до якого приєднано SIM-карту мобільного оператора ПАТ «Київстар» № НОМЕР_6 ; стільниковий телефон «PRESTIGIO» модель РЗ, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; шкіряне портмоне (гаманець) коричневого кольору; пластикову платіжну

картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 ; пластикову платіжну картку ПАТ «АльфаБанк» № НОМЕР_8 видану на ОСОБА_6 ; пластикову платіжну картку ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_9 ; пластикову платіжнукартку ПАТ «Банк «Михайлівський» №631328; дві грошові купюри НБУ номіналом 1 гривня серії УЕ №8357591 та серії УЗ №8141918; грошову купюру номіналом 1 долар СІЛА серії А 38461694 В; зарядний пристрій до мобільного телефону; навушники для мобільного телефону; металевий ключ із пластмасовою головною для внутрішнього замка; сережку із жовтого металу; каблучку із металу сірого кольору; дві сережки із металу сірого кольору;

медальйон із металу жовтого кольору; хрестик із металу жовтого кольору; ланцюжок із металу жовтого кольору, передані на зберігання потерпілої ОСОБА_5 залишити їй.

Речові докази: газова запальничка червоного кольору із логотипом «BIG»; стільниковий телефон «SAMSUNG» модель GTC-3222, ІМЕІ 1: НОМЕР_10 ІМЕІ 2: НОМЕР_11 з приєднаною SIM-карту мобильного оператора ПАТ «Київстар», передані на зберігання до камери зберігання речових доказі Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути власнику.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1