Провадження №1-кп/127/367/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стара Прилука Липовецького району Вінницької області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого інженером ПАТ «Укртелеком», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 158-1 Кримінального кодексу України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2019 р. за № 0000788,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 158-1 Кримінального кодексу України (далі КК) на підставі статті 45 КК.

Згідно з клопотанням 31.03.2019 близько 15:20 год. ОСОБА_4 прибув до виборчої дільниці № 051554, що розташована на другому поверсі приміщення комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 11 Вінницької міської ради», що знаходиться за адресою: вул. Тараса Сича, 38 в м. Вінниці для голосування на виборах Президента України, маючи намір приховати виборчий бюлетень шляхом його переміщення за межі приміщення виборчої дільниці, що унеможливило б його врахування під час виборчого процесу.

Перебуваючи у вищевказаному приміщенні, ОСОБА_4 у встановлений статтею 76 Закону України «Про вибори Президента України» спосіб отримав виборчий бюлетень, після чого увійшов до кабінки для таємного голосування.

Перебуваючи у кабінці для голосування, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи, що відповідно до статті 74, частини сьомої статті 76 Закону України «Про вибори Президента України» голосування проводиться у приміщенні виборчої дільниці, а він як виборець зобов`язаний опустити заповнений виборчий бюлетень у виборчу скриньку, усвідомлюючи, що згідно з частиною першою статті 78 Закону України «Про вибори Президента України» підрахунок голосів виборців може здійснюватися виключно у приміщенні виборчої дільниці, дістав з кишені попередньо заготовлений фрагмент паперу, на якому синьою кульковою ручкою написав «Я за Зе», після чого поклав до внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнений, раніше отриманий виборчий бюлетень та залишив кабінку для голосування.

Далі ОСОБА_4 підійшов до виборчої скриньки під № 3 та вкинув до неї замість виборчого бюлетеня вищеописаний фрагмент паперу з написом «Я за Зе», після чого з наявним у кишені куртки виборчим бюлетенем попрямував до виходу з приміщення виборчої дільниці.

Однак, ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були викриті членами дільничної виборчої комісії та ОСОБА_4 було зупинено біля виходу з приміщення КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №11 ВМР».

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав, щиро розкаявся, сприяв проведенню досудового розслідування. Інкримінований ОСОБА_4 злочин не є корупційним та майнової шкоди ним не завдано.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив його за обставин викладених у клопотанні про звільнення його від кримінальної відповідальності. Клопотання прокурора підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. При цьому пояснив, що він розуміє, що звільнення в даному випадку від кримінальної відповідальності з вказаних підстав є нереабілітуючою обставиною.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 285 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту частини другої статті 286 КПК випливає, що, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

При цьому, згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини третьої статті 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд враховує, що у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» дано роз`яснення, згідно з якими у Загальній частині КК передбачено, зокрема, такі випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності: у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45); у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46); з передачею особи на поруки (ст. 47); у зв`язку зі зміною обстановки (ст. 48); у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49); неповнолітньої особи із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ч. 1 ст. 97); неповнолітньої особи у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 106); на підставі закону України про амністію (ст. 86); на підставі акта помилування (ст. 87).

В усіх перелічених випадках особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Статтею 45 КК регламентовано, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, і повністю відшкодувала збитки або заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, що надані в пункті 3 зазначеної Постанови, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного

злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування статті 45 КК.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтею 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Органом досудового розслідування вищезазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковано за складом злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 158-1 КК, за ознаками закінченого замаху на приховування виборчого бюлетеня. Обвинувачений в судовому засіданні фактичних обставин справи, викладених у клопотанні про його звільнення від кримінальної відповідальності, не заперечував, надав чіткі та послідовні показання з цього приводу, тобто винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав та щиро розкаявся. Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 надав письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 45 КК. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 згідно з клопотанням сприяв проведенню досудового розслідування, що останнім було підтверджено і в судовому засіданні. Також відповідно до наданих суду матеріалів ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно. Суд враховує, що майнової шкоди жодній фізичній та юридичній особі або інтересам держави злочином не завдано. Окрім цього, згідно з приписами частини другої статті 12 КК злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та згідно з приписами пункту 1 частини другої статті 284, частини третьої статті 288 КПК ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, закривши кримінальне провадження.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Разом з тим, згідно з наданою представником сторони обвинувачення ухвалою слідчого судді на фрагмент паперу з написом «я за Зе», накладено арешт і в подальшому зазначений фрагмент паперу було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому суд вважає, що зазначений арешт підлягає скасуванню, однак фрагмент паперу підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 284-288, 314, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 158-1 Кримінального кодексу України на підставі статті 45 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 158-1 Кримінального кодексу України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2019 р. за № 0000788 закрити.

Арешт, накладений на фрагмент паперу з написом «я за ОСОБА_5 » на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2019 р., скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: фрагмент паперу з написом «я за ОСОБА_5 », що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: