Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/957/19
Провадження по справі № 1-кп/281/92/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини кримінальне провадження № 0000146 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше судимий:
- 06.02.2015 Лугинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;
- 22.12.2018 до Баранівського районного суду Житомирської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000396, по факту вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України;
- 31.07.2019 до Лугинського районного суду Житомирської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050, по факту вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та переданий за підсудністю до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області;
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілої сторони ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за умисний злочин, вироком Лугинського районного суду за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України від 06.02.2015 до 3 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, не зупиняючи свою злочинну діяльність повторно вчиняв нові умисні злочини пов`язані з незаконним заволодінням транспортних засобів, обвинувальний акт у кримінальному №0000396 по факту вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України 22.12.2018 направлено на розгляд до Баранівського районного суду, 31.07.2019 до Лугинського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050, по факту вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та переданий за підсудністю до Коростенського міськрайоннго суду, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно вчинив умисний злочин за наступних обставин:
Повторно, 26.09.2019 близько 22 год 45 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу стоянки нижнього складу ДП «Лугинське лісове господарство», що розташована за адресою: вул. Заводська,36, с. Станційне, Лугинського району, достовірно знаючи, що на території вказаної стоянки перебувають транспортні засоби, вирішив заволодіти одним із них.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, діючи умисно, шляхом обману, пройшовши охорону, ОСОБА_3 , прийшов на стоянку нижнього складу ДП «Лугинське лісове господарство», підійшов до транспортного засобу марки ЗІЛ ММЗ 45021 д.н.з НОМЕР_1 , синього кольору та відчинивши незачинені двері, сів до кабіни, у якій знайшов ключі запалення та привів двигун в дію, після чого виїхавши за межі території підприємства поїхав до с. Красностав, Лугинського району, Житомирської області.
Тим самим ОСОБА_3 , незаконно заволодів транспортним засобом ЗІЛ ММЗ 45021 д.н.з НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ДП «Лугинське лісове господарство».
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за наведених вище обставин, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Обвинувачений повністю погоджується з обвинуваченням, кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде.
Прокурор в судовому засіданні просила призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 289 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (років) іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_5 зазначила, що це вже не перший злочин, вчинений обвинуваченим і вважає, що до нього потрібно застосувати покарання пов`язане з позбавленням волі.
Обвинувачений вину в вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення у представника потерпілої сторони та просив суд суворо не карати.
Захисник просив суд, враховуючи щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди, а саме повернення транспортного засобу потерпілій стороні, застосувати до обвинуваченого покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
З досудової доповіді, що складеної Лугинським районним сектором філії державної установи "Центр пробації" у Житомирській області Міністерства юстиції України вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також рівень ризику вчинення ним кримінального правопорушення виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі не можливе.

Оцінюючи в сукупності дослідженні докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 289 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, що передбачено ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд також враховує позицію прокурора про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та те, що тяжкі наслідки від кримінального правопорушення не наступили, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, проживає у багатодітній родині, власної сім`ї не має, характеризується негативно, тому суд приходить до висновку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України із можливістю застосування ст. 75 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання із покладенням обов`язків, визначених п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого, з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.
При цьому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети покарання не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Запобіжний захід обвинуваному до вступу вироку у законну силу не обирати.
Речові докази у справі вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- транспортний засіб "ЗІЛ ММЗ" 45021 д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання до ДП «Лугинське лісове господарство» залишити у власності останнього.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Запобіжний захід обвинуваному до вступу вироку у законну силу не обирати.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому, та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченим та прокурору підлягає врученню негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1