Єдиний унікальний номер 448/1234/19
Провадження № 1-кс/448/456/19
УХВАЛА

про арешт майна

21.08.2019 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчої ОСОБА_3 та власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання слідчої СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000401від 14.08.2019 року, погоджене з прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Мостиського ВП Яворівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000401 від 14.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, звернулася до суду із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, що 13.08.2019 року о 23:00год. в МАПП «Шегині», що у с.Шегині Мостиського району Львівської області, під час огляду працівниками прикордонної служби транспортного засобу марки «ДАФ», 2014р.в., р.н. НОМЕР_1 , (польська реєстрація), під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який рухався з Республіки Польща до України, було виявлено ознаки заміни ідентифікаційного номера кузова вищевказаного транспортного засобу.

Під час огляду місця події 13.08.2019р. - МАПП «Шегині», що у с.Шегині Мостиського району Львівської області, було вилучено автомобіль марки «ДАФ», 2014р.в., р.н. НОМЕР_1 , (польська реєстрація).

Вказує, що 14.08.2019р. відомості за вказаним вище фактом було внесено до ЄРДР за №0000401 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

З огляду на наведене, просить накласти арешт на автомобіль марки «ДАФ», 2014р.в., р.н. НОМЕР_1 та ключ запалення до даного транспортного засобу, які належать PKO LEASING S.A. ODDZIAL W RPESZOWIE, що були вилучені під час огляду місця події, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів та слідів кримінального правопорушення, а також з метою проведення експертного дослідження, оскільки даний автомобіль підпадає під ознаки речей, визначених у ст.98 КПК України.

Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про арешт майна та просить таке задовольнити з наведених у ньому мотивів.

Особа, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 в судовому засіданні проти даного клопотання заперечив та ствердив, що жодного втручання у номер кузова автомобіля не було. Зазначив, що номер кузова швидко іржавіє, а тому покрив фарбовим покриттям, щоб зберегти від корозії.

Заслухавши в думку сторін, проаналізувавши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу..

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З витягу кримінального провадження №0000401 вбачається, що 14.08.2019 року було внесені до ЄРДР відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 13.08.2019 року, надійшло повідомлення від працівників ДПСУ про те, що 13.08.2019 року о 23:00год. в МАПП «Шегині», що у с.Шегині Мостиського району Львівської області, під час огляду працівниками прикордонної служби транспортного засобу марки «ДАФ», 2014р.в., р.н. НОМЕР_1 , (польська реєстрація), під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який рухався з Республіки Польща до України, було виявлено ознаки заміни ідентифікаційного номера кузова вищевказаного транспортного засобу. В подальшому 13.08.2019р. в ході огляду місця події вищевказаний транспортний засіб та ключ запалення до такого були вилучені та доставлені на арешт майданчик Мостиського ВП Яворівського ВП.

Згідно матеріалів справи власником вказаного автомобіля є ОСОБА_8 .

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів свідчить про те, що слідчим не обґрунтовано та не доведено правову підставу для арешту вказаного у клопотанні майна, а саме автомобіля марки «ДАФ», 2014р.в., р.н. НОМЕР_1 та ключ запалення до такого, належних ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а не PKO LEASING S.A. ODDZIAL W RPESZOWIE, як зазначено у клопотанні), можливість їх використання як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_10 , причетність якого до інкримінованого злочину не встановлено, завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Стаття 290 КК Україна, за якою проводиться досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню, передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Клопотання слідчого про арешт майна містить формальний перелік підстав для його арешту у вигляді переліку відповідних положень норм КПК. В матеріалах, наданих до суду органом досудового слідства, відсутні будь-які докази, які вказують на вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 290 КК України, а також відсутні дані про те, що зазначені у клопотанні речі відносяться до предмету вказаного складу злочину, та мають критерії, вказані в ст. 167 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що вказане майно було законним чином придбане ОСОБА_10 , а тому відсутні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так слідчим не доведено, що вищевказаний транспортний засіб, а також ключ до запалення вищевказаного транспортного засобу, на які необхідно накласти арешт, можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні, зважаючи на відсутність належним чином вмотивованого процесуального рішення слідчого щодо визнання вказаного майна речовим доказом із наведенням відповідного обґрунтування.

Відповідно положень ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Однак, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді вбачається, що слідчою ОСОБА_3 не доведено належними та достовірними даними існування обставин, які б давали підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном - автомобілем марки ДАФ», 2014р.в., р.н. НОМЕР_1 та ключами до запалення такого.

Слідчим суддею враховується можливість настання наслідків, розумність та співрозмірність накладення такого арешту, а саме враховується розумний баланс між забезпеченням інтересів, задля яких застосовується арешт майна, з метою сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності, а також забезпеченням інтересів інших осіб, недопущення необґрунтованого порушення прав та свобод.

Також, враховуються вимоги п.2 ч.3 ст.132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A№98).

Також суд вертає увагу на те, що мета накладення арешту на майно, а саме питання збереження речового доказу у виді автомобіля може бути досягнути шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання особи його фактичного володільця.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність слідчим необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав та свобод третіх осіб, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчої СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000401від 14.08.2019 року, погоджене з прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівської апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Слідчий суддя ОСОБА_1