Провадження № 1-кс/592/7700/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання старшого слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0002563 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що вилучене в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 від 30.08.2019, а саме: господарські вила.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у Кримінально процесуальному кодексі України.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності ;арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати , або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Однак, слідчим суддею було встановлено, що всупереч п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено власників тимчасово вилученого майна, що позбавляє слідчого суддю виконати вимоги ст. 172 КПК України щодо обов`язкового повідомлення власника майна про розгляд клопотання.

Так, у порушення зазначених вимог закону, у клопотанні не зазначено та до нього не додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження конкретною особою цим майном. Як вбачається з матеріалів клопотання слідча просить накласти арешт на господарські вила, але доказів належності даного майна слідча суду не надала.

Також, в матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обR17;єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

А відтак, слідчим суддею встановлено, що слідчим не зазначено підстав для арешту тимчасово вилученого майна. Не зазначено яким саме критеріям ст.98 КПК України відповідають зазначені в клопотанні речі.

Додані до клопотання документи не завірені належним чином.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, з встановленням строку сімдесят дві години для усунення недоліків.
Керуючись ч.3 ст.172 КПК України,
постановив:

Клопотання старшого слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0002563 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повернути прокурору для усунення недоліків;

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1