Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1022/19
Провадження №: 1-кп/332/168/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 21.02.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, у зареєстрованому шлюбі не прибуваючого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2019 року приблизно о 16год.30хв, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, направився на кладовище «Бугайово», розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Насосна,1, де переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили, розхитав та таємно викрав металевий столик, який був вкопаний в землю біля могили ОСОБА_5 , 1931-2005 роки життя, вартість якого згідно висновку експерта №674/19 від 22.02.2019 року складає 373гривні 48 копійок,та який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, в скоєному щиро покаявся, не заперечував, що при зазначених у вироку обставинах скоїв злочин та суду показав, що 15.02.2019 року він йшов з роботи через кладовище «Бугайово», де біля однієї з могил побачив металевий столик, який вирішив викрасти з ціллю його подальшої здачі на пункт прийому металобрухту, щоб отримати гроші на власні потреби. Після цього, він розхитав цей металевий столик, витягнув його з землі та відніс на пункт прийому метала, де його затримали працівники поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надана письмова заява, відповідно до змісту якої потерпілий ОСОБА_6 відмовляється від безпосередньої участі у судових засіданнях, та просить розглянути кримінальне провадження у його відсутності. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки викрадене майно йому повернуто під час досудового розслідування. При ухваленні вироку покладається на розсуд суду(а.с.57).

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та з урахуванням повного визнання обвинуваченим свої вини, відсутністю цивільного позову, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визначивши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, а також дослідженням письмових доказів, а саме: висновку експерта від 22.02.2019 року № 674/19, відповідно до якого ринкова вартість з урахуванням зносу металевого столику, який виконано з листового металу, розміром 100х50см, посередині якого за допомогою зварювання закріплена металева труба товщиною 3мм, довжиною 120см, діаметром 100см, станом на 15.02.2019 року, з урахуванням зносу становила 373,48грн..

При цьому судом досліджувались дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є не судимим, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисливий злочин проти власності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, 15.03.2019 року пройшов курс лазерного КВЧ-програмування по лікуванню алкогольної залежності(а.с.44). Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є його щире каяття в скоєному злочині. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена в повному обсязі і він підлягає кримінальному покаранню, оскільки його дії підпадають під кваліфікацію за ч.1 ст.185 КК України, так як він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна(крадіжку).

Обмірковуючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до положень ст.ст.65-67 КК України враховує характер та ступень тяжкості скоєного ним злочину, який відносяться до категорії злочину середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який є несудимим, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності у тому числі за корисливий злочин проти власності,має на утриманні двох малолітніх дітей, обставину, яка пом`якшує покарання, зазначену судом раніше у вироку, до якої відносить щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з зазначеної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Таким чином, суд також при призначенні покарання враховує ступень суспільної небезпеки і спосіб злочинних дій, а також їх наслідки.

Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України санкція статті передбачає декілька альтернативних видів покарання, суд, вважає, що покарання у виді штрафу призначати недоцільно внаслідок матеріального положення обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, у той самий час відсутність постійного місця роботи виключає можливість призначення покарання у виді виправних робіт. Таким чином, суд, враховуючи позицію прокуроращодо призначення обвинуваченому міри покарання, та думку потерпілого, який покладається на розсуд суду, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає за можливе при призначені покарання застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, оскільки суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 у даному випадку можливе без ізолювання від суспільства і без відбування ним покарання, що у відповідності до ст. 75 КК України є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, даних, що його характеризують та відношення обвинуваченого до скоєного, що виразилось у визнанні ним своєї вини у повному обсязі, його щирому каятті та засудженні своєї протиправної поведінки. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати відсутні. Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України, а саме: металевий столик, який належить ОСОБА_7 та знаходиться у ньогона відповідальному зберіганні, слід залишити потерпілому за належністю.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить новий злочин, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ: металевий столик, який належить потерпілому ОСОБА_6 та знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, залишити потерпілому за належністю.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок ухвалений і підписаний суддею в нарадчій кімнаті в 1-му примірнику 27.05.2019 року.

Суддя ОСОБА_1