У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 314/1875/18

пр. 1кп/336/726/19

7 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Коллегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням

ОСОБА_7 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Такий обвинувальний акт отримано в провадження суду, а саме, колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення прокурору не вбачається, підстав для закриття провадження у справі немає, кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просить призначити справу до судового розгляду.

Захисник,з думкою якого погодився і обвинувачений, яяк і представник потерпілого, також не заперечував проти призначення справи до судового розгляду на підставі поданого суду обвинувального акта.

Заперечень по суті позиції прокурора не надійшло.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, підстав, передбачених п. 1- 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено, в зв`язку з чим процесуальних перешкод для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, не вбачається.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Обставин, передбачених ст. 75 КПК України, що виключають участь колегії суддів в кримінальному провадженні, не вбачається.

Необхідним є виклик учасників кримінального провадження, а саме, прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, представника потерпілого.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності.
Заперечень не надійшло.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з такого.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При продовженні строку дії запобіжного заходу має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що обвинуваченому висунуте обвинувачення і суд лише за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.
Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на стадії підготовчого та судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд зобов`язаний врахувати вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку, обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії»(Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).
Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).
У п. 51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.
Як вбачається із поданого до суду обвинувального акту, обвинувачений раніше не судимий, в межах цього кримінального провадження його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Зазначений злочин є особливо тяжким кримінально-караним діянням.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд продовжує строк обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Отже, досліджені обставини провадження вказують на те, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно обвинуваченого, а саме: є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. На даний час, суд не вбачає підстав зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини та викладеними правовими позиціями у вищенаведених рішеннях.
З вказаних підстав клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Як врегульовано ч.2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.
Зважаючи на те, що до суду від сторін кримінального провадження не надходило будь-яких заперечень на здійснення дистанційного судового провадження, для забезпечення його оперативності необхідним вбачається проведення судового засіданні у режимі відеоконференції відповідно до вимог ст. 336 КПК України.
Керуючись ст. ст. 55, 61, 62, 314-316, 336, 392, ст. ст. 177, 183, 331, 395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, визначивши строк дії цієї ухвали по 5 грудня 2019 року включно.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

на 14 жовтня 2019 року о 14-00 годині,

яке відбудеться у залі судових засідань № 3 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Справу розглядати у відкритому судовому засіданні судом у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Дати розпорядження секретарю судового засідання:

- в призначене судове засідання здійснити виклик прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, представника потерпілого.

Провести у режимі дистанційного судового провадження між Шевченківським районним судом м. Запоріжжя та ДУ«Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» у даному кримінальному провадженні судове засідання, призначене на 14 жовтня 2019 року о 14-00 годині.
Копію ухвали направити начальникуДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для організації виконання, а обвинуваченому для відмова.
Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

07.10.19