Справа № 274/1132/19
Провадження №11-кп/801/1180/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про задоволення клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000320 від 06.12.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, проживаючого в АДРЕСА_1
який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_7
захисника : ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшло контрольне провадження у кримінальному провадженні № 0000320 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 189 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.18 за № 0000320.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.08.2019 року клопотання прокурора задоволено.
Продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Обвинувачений ОСОБА_6 , непогодившись з ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подав апеляційну скаргу, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистої поруки з ГО «Світлана» або домашній арешт за адресою АДРЕСА_2

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивовано тим, що ухвала суду є необгрунтованою та незаконною, вважає, що ризики наведені прокурором та зазначені в ухвалі є недоведеними, будь якого впливу на учасників він не здійснював, не перешкоджав провадженню іншим чином.
Звертає увагу, на те, що ГО «Світлана» звернулася до суду із заявою про взяття його на поруки, однак суд не взяв це до уваги і не мотивував це у своєму рішенні.
Суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 88 КПК України посилався на докази і відомості, що стосуються його попередньої судимості, надав оцінку показам потерпілої без врахувань матеріалів провадження, показів свідків та обвинувачених, діючи неупереджено стосовно визнання ОСОБА_6 винуватим.
Зазначає, що має постійне місце проживання в м.Бердичеві, де проживає разом з цивільною дружиною ОСОБА_11 та її неповнолітнім сином, до затримання працював автослюсарем ГО «Світлана» де позитивно характеризується та буде виконувати покладені на нього судом обов`язків.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначила, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили застосувати запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 263, ч.2 ст.189 , ч.2 ст. 146 КК України.

26.02.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000320 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 , що ризики наведені прокурором та зазначені в ухвалі суду є недоведені, не заслуговують на увагу, оскільки обставини, які вказують на заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_6 існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він може здійснювати вплив на потерпілу, свідків, особисто або через інших осіб, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства, на шлях виправлення не став, тому рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність постійного місця проживання в м.Бердичеві, цивільної дружини ОСОБА_11 , позитивної характеристики з місця роботи ГО «Світлана», бажання ГО «Світлана» взяти його на поруки, як на підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є такими, що спростовують висновки суду щодо продовження строку запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, заявлені ризики не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_12 під вартою.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.
Керуючись ст. 405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.08.2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналу: Суддя: