Справа №463/4656/19
Провадження №1-кс/463/2352/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 поданої в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні його потерпілим, -
в с т а н о в и в:

До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 , щодо не визнання потерпілим ОСОБА_6 .
Скаргу мотивує тим, що 24.05.2019 року слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000185 від 18.09.2018 року. Вважає таку постанову неправомірною, тому звернулася з скаргою в суд, просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні свою скаргу підтримала в повному обсязі, вказала, що такі постанови виносились слідчим вже неодноразово, однак в подальшому були скасовані слідчими суддями. Просить задоволити скаргу в повному обсязі
Скаржник в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі. Вказав, що вважає винесену слідчим постанову про відмову у визнанні його потерпілим незаконною та просить її скасувати.
Слідчий ТУ ДБР у м. Львові в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Вказав, що така постанова є законною і зазначив, що скаржник не довів факт нанесення йому моральної чи фізичної шкоди, а відтак просив відмовити у задоволенні даної скарги.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків:
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова, було зобов`язано уповноважених осіб внести відомості, згідно його заяви від 17.09.2018 року. Як вбачається з клопотання та постанови про відмову у визнанні потерпілим, останній звертався до слідчого з проханням визнати його потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні, однак згідно постанови слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові йому було відмовлено, оскільки скаржник не довів фактів спричинення ні матеріальної, ні фізичної, а ні моральної шкоди.
У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст.. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Зважаючи на той факт, що ОСОБА_6 на даний час не є стороною кримінального провадження і він, або його захисник позбавлені можливості самостійно звертатися до слідчого судді з клопотанням про проведення судово-психологічного дослідження, а сам лише відсутність в матеріалах кримінального провадження дослідження не може бути підставою для відмови у визнанні особи потерпілим
Зважаючи на той факт, що у заяві про вчинення злочину та додатків до клопотання поданої скаржником вбачається ймовірність завдання йому моральної шкоди згаданим кримінальним правопорушенням, керуючись принципом змагальності, вважаю, що скаргу слід задоволити частково в частині скасування постанови слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим від 24.05.2019 року у кримінальному провадженні № 0000185 від 18.09.2018 року, в частині зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_6 потерпілим задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого питання не належить до компетенції слідчого судді, як і слід відмовити у задоволенні вимоги про обмеження дискреційних повноважень слідчого ОСОБА_5 .
Керуючись вимогами статей,22,26,220,221,303,306,309,372 КПК України, -

ухвалив:
Скаргу задоволити частково.
Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим від 24.05.2019 року у кримінальному провадженні №0000185 від 18.09.2018 року .
Зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання ОСОБА_6 , про визнання його потерілим..
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1