Справа № 454/281/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/891/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000659 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 12 липня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Сокальського районного суду Львівської області від 12 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обрано.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 11583 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. витрат на проведення експертиз.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком 21.12.2018р. близько 22.20год. на автомобільній дорозі сполучення м.Ковель-м.Червоноград-м.Жовква, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Opel Kadett», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 60км/год в напрямку до м.Ковель Волинської області та при проїзді ділянки в с.Сілець Сокальського району Львівської області, не вибрав безпечної швидкості руху, був неуважний до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, з моменту виникнення небезпеки для руху у виді велосипеда «Judra» під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку, не застосував своєчасного гальмування автомобіля або його об`їзду з дотриманням безпечного інтервалу та здійснив наїзд на останнього.
Внаслідок даного наїзду ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до настання смерті, у виді поєднаної травми тіла, яка проявилася травмою грудної клітки у виді множинних переломів ребер справа, забоєм легень з крововиливом в плевральні порожнини, пошкодженням селезінки, печінки з крововиливами в черевну порожнину, переломом тазу на рівні клубово-крижового зчленування, косо-поперечного перелому правої плечової кістки з крововиливом, що призвело до гострої крововтрати з розвитком травматичного шоку.
Не погоджуючись з вироком Сокальського районного суду Львівської області від 12 липня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити даний вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 22 грудня 2018 року по 13 лютого 2019 року включно. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В обґрунтування покликається на те, що вищенаведений вирок є незаконним, необґрунтованим з порушенням норм процесуального права, з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що в період з 22 грудня 2018 року по 13 лютого 2019 року перебував під вартою, а тому йому слід зарахувати у строк відбування покарання даний строк. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував факт перебування в нього на утриманні 77-річної мами, ОСОБА_11 , яка важко хворіє та потребує постійного догляду, а також позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка під час судового розгляду просила суд суворо його не карати та не позбавляти волі. Крім цього, апелянт підкреслює, що з моменту затримання його він активно сприяв органам досудового розслідування, розповівши усі відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення та відтворивши їх під час проведення слідчого експерименту. Більше того, вказує, що відшкодував шкоду потерпілій, попросив у неї вибачення та запевнив про готовність ним допомагати їй у подальшому.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_6 пояснив, що він погано орієнтується в правових питаннях, а тому не розумів наслідків розгляду справи у «спрощеному порядку». Просить вирок скасувати й справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечив та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, що згідно з ч.1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст. 349 КПК України, не може бути застосована.

Однак вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

У вироку суд покликався на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пред`явлені в обвинувальному акті.

Поряд з тим, як вбачається із звукозапису судового засідання від 05 квітня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що 21.12.2018 року він рухався автомобілем з незначною швидкістю. Так як на дорозі був туман він не помітив потерпілого, який їхав велосипедом та зачепив його. Після чого він призупинився, після чого продовжив рух та поїхав з місця події.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої та апеляційної інстанції підтвердив вищенаведене, проте заперечив причинно-наслідковий зв`язок його дій з настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів розцінює вищенаведені покази обвинуваченого ОСОБА_6 , як часткове визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Наведені вище порушення колегія суддів апеляційного суду розцінює як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та, згідно п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для його скасування.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 12 липня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4