Провадження №1-кп/761/1188/2019
В И Р О К
іменем України

06 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008431, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2018, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
01 листопада 2018 року вироком Солом`янського районного суду
м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., який сплачено 02 листопада 2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

30 липня 2018 року приблизно о 21 год. 50 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку №22 по проспекту Перемоги в м. Києві, помітив ОСОБА_9 , який тримав в руках мобільний телефон марки Samsung J7, чорного кольору. В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 30 липня 2018 року приблизно о 21 год. 50 хв., перебуваючи поблизу будинку №22 по проспекту Перемоги в м. Києві, наблизившись до ОСОБА_9 , шляхом ривка відкрито викрав мобільний телефон марки Samsung J7, чорного кольору, вартістю 1258 грн. із сім-карткою оператора мобільного зв`язку Лайфселл, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить та сім-карткою оператора мобільного зв`язку Водафон, яка матеріальної для потерпілого не становить, із чохлом, який матеріальної цінності для потерпілого не становить.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1258,00 грн.,
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винуватим повністю, та дав суду показання, згідно з якими, 30 липня 2018 року приблизно о 22 год. 00 хв., він, перебуваючи поблизу будинку №22 по проспекту Перемоги в м. Києві, звернув увагу на потерпілого у якого в руці був телефон, після чого, вирішив викрасти даний телефон та, підійшовши до потерпілого, вирвав з руки останнього мобільний телефон марки Samsung J7, чорного кольору. Він не оспорює, що вартість викраденого телефону станом на 30 липня 2018 року становила 1258,00 грн. Обвинувачений ОСОБА_8 заявив, що усвідомлює протиправність своєї поведінки, шкодує про скоєне, вказав, що вчинив дане кримінальне правопорушення через тяжке матеріальне становище.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, судовим розглядом, який проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, встановлено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами статтей 65-67, 69-1 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 69-1 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, вчинив дане кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, є особою молодого віку, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає у м.Коростені Житомирської області, де характеризується посередньо.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, про що свідчить, те, що незважаючи на повернення викраденого мобільного телефону потерпілому, обвинувачений додатково сплатив потерпілому грошові кошти в сумі 1300 грн.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, те, що у даному випадку наявні обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутні обставини, що обтяжують покарання, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах визначених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених у ст. 65 КК України та з урахуванням правил, передбачених ст. 69-1 КК України.
Водночас, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його вік, процесуальну поведінку останнього та усвідомлення ним протиправності своєї злочинної поведінки, щире бажання виправитись, наявність постійного місця реєстрації та проживання, добровільне відшкодування завданого збитку, суд вважає можливим перевиховання і виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, а тому звільняє його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Питання щодо долі речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився, після чого обвинувачений ОСОБА_8 належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, підстав для застосування до нього запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ: мобільний телефон марки Samsung J7, imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 передати у розпорядження потерпілого ОСОБА_9 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: