Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2017/19
№ провадження 1-кп/541/285/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, утриманців не маючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст.. 89 КК України,

-у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, 12.07.2019 близько 06 год. 00 хв., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_3 зі згоди та в присутності користувача помешкання ОСОБА_8 , в ході чого в них виник намір та бажання на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб. З метою реалізації раптового виниклу умислу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вступили у змову між собою та під дією раптово виниклого умислу направленого на відкрите викрадення чужого майна, належного мешканцям квартири, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що дії кожного з них є явними для потерпілого ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб, нехтуючи запереченнями присутнього потерпілого ОСОБА_8 щодо вчинюваних протиправних дій, виявили та в подальшому відкрито протиправно заволоділи наступним майном, яке обернули на свою користь, а саме:

- грошовими коштами в сумі 1500 гривень належними потерпілому ОСОБА_8 ;

- грошовими коштами в сумі 1500 гривень належними потерпілому ОСОБА_9 ;

- гітарою «Іagle Е-2», належною потерпілому ОСОБА_9 , ринкова вартість якої відповідно до висновку експерта становила 999 грн. 99 коп.;

- електропраскою «Mirta», належною потерпілому ОСОБА_9 , ринкова вартість якої відповідно до висновку експерта становила 220 грн. 67 коп.;

- боксерськими рукавичками «GOLDLIS», належними потерпілому ОСОБА_9 , ринкова вартість яких відповідно до висновку експерта становила 209 грн. 67 коп.;

- електричним феном «Scarlett», належним потерпілому ОСОБА_9 , ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта становила 200 грн.;

- годинником наручним «GOLDLIS», належним потерпілому ОСОБА_9 , ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта становила 100 гри. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з вищевказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньо змовою групою осіб до кінця, чим заподіли потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1500 грн., а потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3230 грн.

Протиправні дії як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб
09 серпня 2019 року та 17 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0000535 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згоду на укладення якої надали потерпілі.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_7 , прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій кожного з обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодами визначено покарання, яке як обвинувачений ОСОБА_6 так і обвинувачений ОСОБА_7 повинні понести за ст. 186 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - більш м`яке, ніж передбачене ст. 186 ч.2 КК України, а саме у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень , внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні згаданих угод дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив ці угоди затвердити і призначити кожному із обвинувачених узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_7 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просила суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали прокурору письмові згоди на затвердження угод з обвинуваченим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , добровільність якої підтвердили в судовому засіданні. Погодилися з призначенням кожному із обвинувачених покарання із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`якого, ніж передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали себе винуватими, згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що як обвинувачений ОСОБА_6 так і обвинувачений ОСОБА_7 повністю усвідомлюють зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого кожен з них визнає себе винуватим, цілком розуміють свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки умови угод відповідають вимогам КПК та КК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 09 серпня 2019 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000535.

Затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 17 жовтня 2019 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000535.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень).
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень).
Речовими доказами по справі, які перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 : гітарою «Іagle Е-2», електропраскою «Mirta», боксерськими рукавичками «GOLDLIS», електричним феном «Scarlett», годинником наручним «GOLDLIS», дозволити потерпілому ОСОБА_9 розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Речові докази по справі, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що перебувають у прокурора: 6 купюр номіналом по 500 грн. повернути потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частинах.

Процесуальні витрати по справі, які пов`язані з залученням експерта стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з кожного по 942,06 грн. (дев`ятсот сорок дві гривні шість копійок) на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_11