ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/800/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 629/5133/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Бунакове Лозівського району Харківської області, громадянка України, з середньою освітою, яка не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 1 (один) рік та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком міськрайонного суду встановлено, що 06 вересня 2017 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходилась за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці ОСОБА_8 . Діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 руками нанесла не менше п`яти ударів своїй малолітній дитині в область обличчя та голови. В результаті навмисних дій ОСОБА_7 у потерпілої ОСОБА_8 мали місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з синцями в лівій скронево-виличній області, на верхній губі, на лівій вушній раковині та численні садна в області обличчя.
Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок міськрайонного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості; постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді 240 годин громадських робіт. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що обвинувачена має малолітню доньку, 2013 року народження, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, до неї не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі. Також вважає, що звільнення обвинуваченої від відбування покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та не може забезпечити її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Звертає увагу на дані про особу обвинуваченої, яка не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судима, вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння стосовно своєї малолітньої дитини, згідно з досудової доповіді органу з питань пробації імовірність вчинення нею нового злочину є середньою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній наведені; обвинуваченої, яка не заперечувала проти апеляційної скарги та просила суворо її не карати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сама обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Обґрунтованість засудження обвинуваченої та правова кваліфікація її дій учасниками судового розгляду не оспорюється.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги прокурора, а саме в частині правильності призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі, міськрайонний суд не врахував положення ч. 3 ст. 61 КК України, згідно із якими обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Вказані обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку суду в частині призначення покарання та задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні покарання, суд першої інстанції в недостатній мірі врахував характер та конкретні обставини вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченої та призначив покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст.. 75 КК України, що є недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд приймає до уваги тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого злочину, наслідки, що настали.
Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_7 має середню освіту, не працює, не одружена, раніше в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на обліку лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю з шкідливими наслідками, за місцем проживання характеризується негативно.
Згідно досудової доповіді Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 13.03.2018р., ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення є середнім, ризик небезпеки для суспільства середній.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , є щире каяття у вчиненні злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку з призначенням обвинуваченій покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті обвинувачення.
Підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.ст. 69, 75 КК України немає.
Вирішуючи питання щодо розміру призначеного покарання, колегія суддів зазначає, що запропоноване прокурором в апеляційній скарзі покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 240 годин громадських робіт є занадто суворим та неспівмірним зі скоєним злочином, а тому апеляційна скарга прокурора задовольняється частково, обвинуваченій призначається покарання у виді громадських робіт у межах санкції статті обвинувачення, що є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідатиме вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченої та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, скасувати і ухвалити свій вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді: