Провадження № 1-кп/185/300/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001985 від 29 вересня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про накладення арешту на майно, а саме: дві мисливські рушниці, автомобіль марки «ВАЗ 2121», д/н НОМЕР_1 , домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_3 з метою забезпечення позовних вимог у цивільному позові в даному кримінальному провадженні.

Прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що автомобіль марки «ВАЗ 2121», д/н НОМЕР_1 належить йому на праві власності, не заперечував проти накладення арешту на майно.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення.

З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. Під час розгляду питання про застосування арешту майна сторони повинні надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються ( ч. 5 ст. 132 КПК України). Цивільний позивач має вказати докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3 ст. 171 КПК України).

Як зазначає потерпілий ОСОБА_5 необхідність застосування арешту вказаного майна полягає у забезпеченні цивільного позову, де він є цивільним позивачем.

З контексту ч. 1 ст. 170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Подане потерпілим клопотання не містить будь-яких фактичних доказів наявності у обвинуваченого рухомого та нерухомого майна у власності, зокрема домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не додано документів, які підтверджують право власності обвинуваченого на майно, що підлягає арешту, у зв`язку з чим у разі задоволення клопотання суд був би позбавлений можливості зазначити в ухвалі перелік майна, на яке накладається арешт, відповідно до вимог ч. 5 ст. 173 КПК України.

Крім того, ч. 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб та як зазначено в статті 171 КПК України вказати - перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч.8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Судом встановлено, що дві мисливські рушниці, на які просить накласти арешт потерпілий, здані обвинуваченим до Павлоградського МВ ГУМВС України, тому ризик того, що обвинувачений може знищити, пошкодити, відчужити їх не знайшов свого підтвердження.

Оскільки, ціна позову є 118 336 грн. 66 коп., потерпілий просить суд накласти арешт на дві мисливські рушниці, автомобіль та домоволодіння, загальна вартість яких на думку суду, значно перевищує ціну позову і не є співмірною розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові, враховуючи вимоги ч.8 ст. 170 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання лише в частині накладення арешту на автомобіль.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_3 належить на праві власності автомобіль марки «ВАЗ 21213», номерний знак НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним накласти арешт на майна на вищевказаний автомобіль з метою забезпечення позову в рамках кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 333 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21213», номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на його відчуження та розпорядження.

Заборонити власнику автомобілю марки «ВАЗ 21213», номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 ОСОБА_3 відчуження та розпорядження автомобілем до скасування арешту.

В іншій частині клопотання ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1