Єдиний унікальний номер № 285/1979/17
Провадження № 1-кп/0285/216/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/1979/17 0000357 від 04 березня 2017 року) по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі, Новоград-Волинського району, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив :
ОСОБА_5 04.03.2017 року, близько 06 години 50 хвилин, керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 по автодорозі Корець-Повчино. Рухаючись вказаним автомобілем по 0+700м зазначеного автошляху водій ОСОБА_5 в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення вимог п. 1.2 зазначених вище Правил, згідно яких в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, порушивши вимоги п. 11.3 Правил, згідно якого на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався мотоцикл VIPER д.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох лонних /лобкових/ кісток, розрива лонного /лобкового/ з`єднання /симфіза/, які небезпечними для життя явищами не супроводжувалися, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді садна в ділянці лівого гомілково-ступневого суглоба, належать до легких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм автомобіля ВАЗ 2107 р.н, НОМЕР_2 ОСОБА_5 вимог п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав частково та пояснив, що 04.03.2017, близько 6 год. 50 хв. їхав автомобілем ВАЗ 2107 р.н, НОМЕР_2 зі сторни с. Великий Молодьків в м. Корець. В салоні автомобіля знаходилися пасажири ОСОБА_7 , який сидів на передньому сидінні від водія та дружина обвинуваченого, яка сиділа на задньому сидінні. Рухався дорогою по правій смузі руху з увімкненим ближнім світлом близько 50 км/год. В цей час за 100 м. побачив мотоцикліста який рухався по його смузі. З метою уникнення зіткнення повернув ліворуч та виїхав на зустрічну смугу і натиснув на гальма, однак мотоцикліст також повернув праворуч і вони зіткнулися передніми частинами мотоцикла і автомобіля. Вину визнає частково в тому, що не зміг уникнути зіткнення з мотоциклістом. Цивільний позов визнає частково.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винність повністю доведена сукупністю наступних доказів, досліджених в судовому засіданні.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 04.03.2017, близько 6 год. 50 хв. їхав з м. Корець на мотоциклі в напрямку м. Новоград-Волинський. Рухався по дорозі Корець-Повчино по правій смузі з увімкненим ближнім світлом. На дорозі місцями була ожеледиця. За декілька сот метрів до дороги Київ-Чоп побачив як мені назустріч рухається автомобіль ВАЗ 2107, який їхав по його правій смузі руху. Почав плавно гальмувати. Але було слизько і він не зміг зїхати на узбіччя. В цей час відбулося зіткнення передньою частиною мотоцикла і передньою частиною ВАЗ 2107 на його правій смузі руху. Від зіткнення втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то його заносили в карету швидкої допомоги. Чому водій автомобіля виїхав на його смугу руху сказати не може. Заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної (20 731 грн. 16 коп. матеріальна шкода та 450 грн. витрат на юридичну допомогу) та моральної шкоди (50 000 гривень), завданих злочином, а всього на суму 71181,16 гривень (а.с. 28-66). Шкода не відшкодована. Просить суворо покарати обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 04.03.2017, близько 7 години ранку їхав в автомобілі Геруса на передньому сидінні від водія. На задньому сидінні автомобіля знаходилася його сестра - дружина ОСОБА_9 . Дорога була слизька, під час руху повернувся щоб щось запитати сестру і в цей час почув як ОСОБА_9 сказав, «що ти робиш». Свідок розвернувся і побачив зіткнення, яке відбулося на лівій зустрічний смузі. Під час руху пасажири автомобіля не заважали ОСОБА_9 стежити за дорожньою обстановкою, що стало причиною зіткнення, пояснити не може.

В судовому засіданні досліджені також наступні письмові докази.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.03.2017 з схемою та ілюстративними таблицями до нього слідує, що 04.03.2017, о 10 год. 05 хв., на автодорозі Корець-Повчино 0+700 м. неподалік с. Повчино, Новоград-Волинського району виявлено автомобіль марки ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 та мотоцикл VIPER д.н. НОМЕР_3 , які мають пошкодження; слід гальмування автомобіля ВАЗ 2107 (т. 1, а.с. 124-135).
З висновку результатів медичного огляду від 04.03.2017, слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 04.03.2017 о 13 год. 35 хв. в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів не перебував (т. 1, а.с. 139).
З результату токсикологічного дослідження Корецької ЦРЛ № 156 від 14.03.2017 слідує, що у ОСОБА_6 04.03.2017 о 12 год. 00 хв. етанол не виявлено (т. 1, а.с. 148).
З висновку експерта № 3/187 від 05.04.2017 з ілюстративними таблицями до нього слідує, що на момент ДТП гальмова система, ходова частина, рульове керування мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_3 знаходились в технічно працездатному стані; не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитись в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т. 1, а.с. 152-164);

З висновку експерта № 3/186 від 05.04.2017 з ілюстративними таблицями до нього слідує, що на момент ДТП гальмова система, ходова частина, рульове керування автомобіля марки ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 знаходились в технічно працездатному стані; не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитись в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т. 1, а.с. 167-181);

З висновку експерта № 3/185 від 06.04.2017 з ілюстративними таблицями до нього слідує, що первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою центральною частиною ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 та передньою частиною мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_3 . Місце зіткнення розташоване на смузі руху мотоцикла, в кінці зафіксованих слідів гальмування автомобіля та перед утворенням осипу грунту (т. 1, а.с. 186-204);

З постанови про визнання предметів речовими доказами від 09.03.2017 автомобіль ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 та мотоцикл VIPER д.н. НОМЕР_3 визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберіганні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно (т. 1, а.с. 205-207).
З висновку експерта № 119 слідує, що ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох лонних /лобкових/ кісток, розрива лонного /лобкового/ з`єднання /симфіза/, які небезпечними для життя явищами не супроводжувалися, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді садна в ділянці лівого гомілково-ступневого суглоба, належать до легких тілесних ушкоджень (т. 1, а.с. 209).

З висновку експерта № 257/17-25 слідує, що швидкість руху автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_2 , враховуючи довжину слідів гальмування його коліс 27,8м, приблизно складала 54... 67 км/год. Водій мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_2 , шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.2.3.6), п. 10.1. та п. 11.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам вищезазначеним пунктам Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та відповідно до викладеного в питанні № 2, в діях водія мотоцикла VIPER д.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 невідповідностей вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається. З технічної точки зору та згідно проведеного дослідження причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в наведених умовах дорожнього руху, слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_5 технічним вимогам пунктів 10.1. та 11.3. Правил дорожнього руху України (т. 1, а.с. 211-215).

Оцінюючи вищенаведені докази, суд доходить висновку про їх достовірність, приймаючи до уваги, що вони є логічними і послідовними, доповнюють одне одного, узгоджуються між собою та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких досліджена в судовому засіданні.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину узгоджуються з показами даними в судовому засіданні, з яких вбачається, що він дійсно під час керування транспортним засобом виїхав на зустрічну смугу руху, не зреагував на виниклу небезпеку та фактично не вжив заходів для об`їзду мотоцикліста, хоча бачив його за сто метрів (в поясненні посилається що вживав заходів, гальмував з посиланням на факт що дорога була слизька), допустив зіткнення з мотоциклістом внаслідок чого останньому були причинені тілесні ушкодження. Позицію обвинуваченого з приводу відсутності з його боку порушень правил дорожнього руху та наявність обставин, які об`єктивно унеможливлювали завчасно виявити небезпеку( які фактично свідчать про часткове визнання вини) суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 та його необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує те що обвинувачений раніше несудимий (т. 1, а.с. 236), вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вину визнав частково, за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1. а.с. 233), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (т. 1. а.с. 234-235), не працює, на утриманні має одну неповнолітню дитину (т. 1, а.с. 232), потерпілий наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів буде досягнуто при призначенні покарання у вигляді обмеження волі з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України. Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, часткове визнання вини та цивільного позову,суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Розглядаючи питання про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.
Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення цивільного позову, суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторони повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, потерпілому ОСОБА_6 завдана матеріальна шкода в сумі 20731, 16 (т. 1, а.с. 35-66), а тому цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, в повному обсязі підлягає задоволенню цивільний позов в частині відшкодування витрат на юридичну допомогу в сумі 450 гривень (т. 1 а.с. 32-34).
Визнаючи розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому, суд виходить з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідка, обвинуваченого, висновки судово-медичної експертизи та карти стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_6 , враховуючи те, що моральна шкода завдана внаслідок заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, враховуючи його моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я та пережитим стресом, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень.
Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в задоволення цивільного позову 20 731 (двадцять тисяч сімсот тридцять одну) гривню 16 коп. матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди та 450 (чотириста п`ятдесят) гривень витрат на юридичну допомогу.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3562 грн. 92 коп., а саме:

- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/187 в сумі 791,64 грн.;

- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/186 в сумі 791,64 грн.;

- за проведення транспортно-трасологічної експертизи № 3/185 в сумі 791,64 грн.;

- за проведення експертизи механізму та обставин ДТГІ № 257/17-25 в сумі 1188 грн.

Речові докази - автомобіль ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 та мотоцикл VIPER д.н. НОМЕР_3 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :