Справа № 299/594/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /4806/605/19, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2019 року відмовлено в задоволенні подання фахівця Виноградівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2015 за ч. 2 ст. 332 КК України.

У поданні вказується на те, що засуджений ОСОБА_6 без поважних причин не з"являється за викликами до відділу пробації, зник з місця проживання, за що його постановою Виноградівського відділення поліції від 05.09.2016 було оголошено в розшук. При цьому, зазначається, що засуджений ОСОБА_6 не виконує покладені на нього судом обов`язки, змінив місце проживання, у період іспитового строку скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України. Тому, фахівець Виноградівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 року.

В ухвалі вказується на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, яке ним було змінено після спливу іспитового строку, а також запевнив суд, що не мав наміру ухилятися від відбування покарання та пообіцяв, що у подальшому виконуватиме всі покладені на нього судом обов`язки. Тому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що викладені в поданні доводи не знайшли свого підтвердження та відмовив у його задоволенні.

В апеляційній скарзі прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи. В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт неявок ОСОБА_6 без поважних причин до органу пробації 10.07.2015, 17.07.2015 та 24.07.2015, а також факт вчинення ним 29.05.2016, тобто в період іспитового строку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України кримінального правопорушення. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував і те, що ОСОБА_6 двічі оголошувався в розшук, а саме, в період з 05.09.2016 по 24.04.2017 та з 12.03.2018 по 03.01.2019, однак клопотання прокурора про дослідження судом письмових доказів із цього приводу було безпідставно відхилено. Разом із тим, стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги й те, що фактично перебуваючи в розшуку, ОСОБА_6 змінив місце свого проживання, оскільки його місцезнаходження було невідоме більш ніж 1 рік і 5 місяців, що в свою чергу свідчить про невиконання ним обов`язку, передбаченого п. 3 ст. 76 КК України. Тому, апелянт вважає, що ОСОБА_6 своює поведінкою не довів виправлення, і така викликає сумніви в можливості виправлення ОСОБА_6 за допомогою засобів кримінально-правового впливу та свідчить про недосяжність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням цілей покарання, так як воно не здатне здійснювати належний виправний вплив. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покрання з випробуванням.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 вказує на те, що апеляційна скарга є безпідставною, а оскаржувана ухвала законною та обгрунтованою. Твердження прокурора про вчинення ОСОБА_6 злочину в період іспитового строку вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки такий факт може бути підтверджено лише вироком суду, якого на даний момент немає. Також необгрунтованим вважає твердження прокурора про те, що судом безпідставно відхилено клопотання прокурора про дослідження письмових доказів, так як прокурор просив дослідити ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ст 124 КК України, мотивуючи тим, що такою ухвалою доводиться факт вчинення ОСОБА_6 нового злочину, що було обгрунтовано відхилено судом. Посилається і на те, що позиція прокурора щодо направлення засудженого ОСОБА_6 на реальне відбуття покарання є занадто жорсткою. Разом із тим, обгрунтованим вважає і висновок суду про те, що ОСОБА_6 змінив місце проживання після закінчення іспитового строку. Просить ухвалу залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обгрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до частини третьої цієї статті у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав

фахівець Виноградівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного засудженому вироком Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2015 за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України при розгляді подання й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, такою, що прийнята з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, визнаються необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріалами за поданням не доведено, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, не виконував і не бажає виконувати покладені на нього обов`язки.

У матеріалах за поданням відсутні і докази про те, що засуджений ОСОБА_6 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою накладення на нього адміністративних стягнень.

У підтвердження доводів подання орган пробації не вказує на те, які саме обов`язки покладені на ОСОБА_6 він не виконував.

Посилання органа пробації на те, що ОСОБА_6 , будучи, відповідно до вироку, зобов`язаним повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи перевірялись судом першої інстанції.

У підтвердження цих доводів орган пробації не вказує на те, коли саме ОСОБА_6 змінив місце проживання, не приєднав до матеріалів за клопотанням докази, які б підтверджували вказаний факт. Під час розгляду подання посадовою особою органу пробації не спростовані пояснення ОСОБА_6 , які надавались ним і органу пробації (а. с. 140), про те, що засуджений змінив постійне місце проживання АДРЕСА_1 на інше місце проживання - с. Пушкіново, цього ж району, у квітні 2018 року, саме після спливу іспитового строку.

Відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 року ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на три роки. Вказане свідчить про те, що останнім днем іспитового строку є 27.03.2018, що зміна місця проживання ОСОБА_6 у квітні 2018 року не визнається порушенням обов`язків покладених на засудженого судом. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються.

Колегія суддів обґрунтованими визнає і висновок суду про те, що оскільки за вчинене 30.05.2016 ОСОБА_6 діяння щодо нього не постановлявся вирок, тому доводи подання у цій частині не грунтуються на вимогах закону.

При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора у цій частині колегія суддів зазначає, що відповідно до частини третьої статті 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд повинен призначити йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, що вказана обставина не може слугувати достатньою підставою для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням і направлення його у місця позбавлення волі для відбування покарання.

Доводи подання та апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 без поважних причин не з`являвся за викликами до відділу пробації, колегія суддів не визнає обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами.

У матеріалах за поданням відсутні достовірні докази, відповідні процесуальні документи, що підтверджують факт неявок ОСОБА_6 до відділу пробації, у тому числі у матеріалах за поданням відсутні постанова про встановлення днів явки ОСОБА_6 для реєстрації та листок реєстрації явок. Тому доводи апеляційної скарги про те, що 10.07 ; 17.07 та 24.07.2015, ОСОБА_6 не з`явився до органу пробації визнаються необґрунтованим, не підтвердженими будь-якими даними.

Оголошення ОСОБА_6 у розшук у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає таким, що не підтверджує зміну засудженим місця проживання. Між тим, матеріали за поданням свідчать про те, що органом пробації не з`ясовувалось у ОСОБА_6 місце його перебування у період з 05.09.2016 до встановлення часу його відшукання.

Факт оголошення ОСОБА_6 у розшук у період з 12.03.2018 до 03.01.2019 у кримінальному провадженні за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України кримінального правопорушення, у тому числі оголошення ОСОБА_6 у розшук після спливу іспитового строку, підлягає до відповідної оцінки у вказаному кримінальному провадженні, не може слугувати підставою для скасування судового рішення.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріали за поданням не свідчать про небажаня ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, про порушення ним обов`язків покладених на нього судом.

Дослідивши матеріали судового провадження, зокрема, доводи подання та викладені в ухвалі суду висновки, колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано відмовлено у його задоволенні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обгрунтоване судове рішення, що апеляційна скарга, яку подала прокурор задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором апелянтом не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді й будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання фахівця Виноградівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2015 за ч. 2 ст. 332 КК України,- залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :