УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах АТ «Укрсоцбанк» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19.02.2018 року, в рамках кримінального провадження №0001289 від 03.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

17 травня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах АТ «Укрсоцбанк», звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19.02.2018 року, в рамках кримінального провадження №0001289 від 03.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , в обґрунтування якого зазначив наступне.

Так, в провадженні Шевченківського УП ГУНП в м.Києві перебуває кримінальне провадження №0001289 від 03.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року, в рамках вищевказаного кримінального провадження, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ,

Такий захід забезпечення кримінального провадження заявник вважає незаконним та необгрунтованим з огляду на наступне.

Так, 24.05.2007 року між ОСОБА_4 та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», було укладено Договір кредиту № 10-29/3455, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 120 000,00 доларів США зі сплатою 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 24.05.2022 року на умовах, визначених Договором кредиту.

На забезпечення кредитних зобов`язань між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір № 02-10/1706 від 24.05.2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_4 АТ «Укрсоцбанк» був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно.

Однак, реалізувати таке майно АТ «Укрсоцбанк» позбавлений можливості у зв`язку з накладенням арешту на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах АТ «Укрсоцбанк», просить скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

Представник АТ «Укрсоцбанк» адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи завчасно та належним чином. Через канцелярію суду від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту майна без участі представника АТ «Укрсоцбанк», в якому він також зазначив про те, що клопотання про скасування арешту майна підтримує та просить задовольнити.

З метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути клопотання у відсутність представника АТ «Укрсоцбанк» адвоката ОСОБА_3 , враховуючи також і позицію, яку він висловив щодо можливості розгляду такого клопотання у відсутність представника АТ «Укрсоцбанк».

Слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомляв, жодних заяв та клопотань до суду не надходило.

Крім того, судом також направлявся запит щодо надання в судове засідання матеріалів кримінального провадження №0001289, однак такі матеріали слідчому судді надані не були. Водночас від слідчого не надійшло жодної заяви, клопотання або пояснень з приводу розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах АТ «Укрсоцбанк» про скасування арешту майна.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого та представника АТ «Укрсоцбанк» адвоката ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, а також матеріали про накладення арешту (справа №761/5546/18, провадження 1-кс/761/3898/2018) в 1-му томі, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Шевченківського УП ГУНП в м.Києві перебуває кримінальне провадження №0001289 від 03.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19 лютого 2018 року вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що квартира АДРЕСА_2 , є речовим доказом у кримінальному провадженні №0001289 в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу.

Крім того, зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що при ухваленні рішення слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_6 були належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і вимоги КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_2 , відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та наклав арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

При цьому варто нагадати, що відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов?язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Слідчим суддею вживалися усі розумні заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак представник АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився та не навів переконливих даних щодо того, що арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах АТ «Укрсоцбанк» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19 лютого 2018 року.

Керуючись ст.ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах АТ «Укрсоцбанк» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19.02.2018 року, в рамках кримінального провадження №0001289 від 03.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1