Ухвала

Іменем України
30 травня 2019 р.

м. Київ
справа № 243/7213/17

провадження № 51-2713ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року щодо неї,
встановив:
У касаційній скарзі, як убачається з їх змісту, засуджена порушує питання про перегляд указаних судовихрішеньу касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, ч. 3цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог та самі вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто,в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону засудженою не дотримано, оскільки в скарзі не зазначено у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412 414 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх ухваленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
У касаційній скарзі засуджена, оскаржуючи судові рішення, зазначає, що її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, судами першої та апеляційної інстанцій не доведено і не підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду. Отже, засуджена фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами, тобто оспорює висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, в своїй касаційній скарзі засуджена покликається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Одночасно ОСОБА_4 не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги на вирок, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
У касаційній скарзі засуджена просить зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Разом з тим, засудженою залишено поза увагою те, що зарахування на підставі ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення у строк покарання стосується питання, пов`язаного із виконанням вироку, що вирішується відповідно до розділу VIII«Виконання судових рішень» КПК (ст. 539 цього Кодексу).
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3