Номер провадження: 11-кп/813/1566/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час трансляції з ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду від 13 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого 18 вересня 2017 року Южним міським судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01 травня 2017 року по 18 вересня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 13 вересня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що за період відбування покарання ОСОБА_9 не був працевлаштований, не має заохочень та чотири рази притягався до дисциплінарної відповідальності.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник за дорученням про надання безоплатної вторинної допомоги адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення на невідбуту частину покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції невірно оцінив всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення. Зазначила, що за період відбування покарання ОСОБА_9 характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 , а також представника колонії, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням засудженого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 ч.3 зазначеної норми права передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_9 , на момент розгляду в суді його клопотання про умовно-дострокове звільнення, відбув більше двох третин строку покарання, призначеного йому за вироком Южного міського суду Одеської області від 18 вересня 2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який є тяжким.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_9 не достатньо повно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, дав невірну оцінку характеристики засудженого, що призвело до висновків суду, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, в оскаржувані ухвалі суд першої інстанції послався на характеристику затверджену т.в.о. начальника «Одеська виправна колонія (№14)», відповідно до якої ОСОБА_9 за період відбування покарання 4 рази притягався до дисциплінарної відповідальності, а заохочень не мав.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що всі стягнення були накладені на ОСОБА_9 ще в період з 2017 року по середину 2018 року і на момент апеляційного розгляду, з огляду на положення пункту 14 ст.134 КВК України, засуджений ОСОБА_9 вважається таким, що не має стягнень.

Крім того, апеляційний суд вважає, що проступки, за які засуджений був підданий стягненням не є грубими і на протязі 2019 року він напроти мав три заохочення, в тому числі і за сумлінне ставлення до праці. Викладеним обставинам суд першої інстанції взагалі не дав будь-якої оцінки.

В судовому засіданні представник колонії повідомив, що на теперішній час адміністрацією установи готується наказ про застосування заходів заохочення до ОСОБА_9 за сумлінне ставлення до праці за ІІІ квартал 2019 року.

Крім того, представник колонії наголосив, що ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Апеляційний суд наголошує, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, враховуючи, що всі стягнення, які застосовувались до ОСОБА_9 на теперішній час погашені, а також беручи до уваги позицію представника колонії, який вважав, що засуджений довів своє виправлення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_9 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 2 ч.1 ст.411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Та обставина, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що засуджений ОСОБА_9 поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та його подальше відбування покарання є недоцільним, у зв`язку з чим вважає, що його клопотання про умовно-дострокове звільнення підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та звільнити її підзахисного ОСОБА_9 на невідбуту частину покарання, призначеного вироком Южного міського суду Одеської області від 18 вересня 2017 року

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 13 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення.

Звільнити умовно-достроково ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Южного міського суду Одеської області від 18 вересня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі на невідбуту частину покарання.

Звільнити ОСОБА_9 з ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» негайно.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду направити до ДУ «Одеська виправна колонія (№14) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3