Справа №139/556/19
Провадження по справі №1-кп/150/38/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2019 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
представника Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Чернівецької районної державної адміністрації ОСОБА_7 ,
педагога Мазурівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку між Чернівецьким районним судом Вінницької області та Муровано Куриловецьким районним судом Вінницької області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000052 від 11.04.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2019 року близько 15 години ОСОБА_4 , перебуваючи у веранді будинку свого знайомого ОСОБА_9 , розташованого в АДРЕСА_1 , побачив автомобільну акумуляторну батарею марки «GREEN POWER 75Ah 680F 12V». Скориставшись відсутністю власника, реалізовуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном та переслідуючи мету особистого збагачення, таємно викрав зазначену автомобільну акумуляторну батарею марки «GREEN POWER 75Ah 680F 12V», що належить ОСОБА_9 .
Викраденою акумуляторною батареєю ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме, виніс з домоволодіння та в подальшому продав 05.04.2019 року близько 23 години за кошти в сумі 450 гривень жителю с. Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області ОСОБА_10 .
Згідно висновку експерта від 19.04.2019 №78 за результатами судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість аналогічної нової акумуляторної батареї «GREEN POWER 75Ah 680F 12V» могла становити 1946 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок шість гривень).
Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_4 завдав матеріального збитку ОСОБА_9 на загальну суму 1946 гривень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України крадіжка, тобто, таємне викрадення чужого майна.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав та показав, що 05 квітня 2019 року близько 15 години, у квітні 2019 року прийшов за цигарками до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає по АДРЕСА_1 . Зайшовши до веранди, вхідні двері до якої були відкриті, побачив автомобільну акумуляторну батарею, яку вирішив викрасти. Вказану акумуляторну батарею ОСОБА_4 викрав і заніс до яру, де сховав, а увечері того ж дня біля будинку культури с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької областпродав за кошти в сумі 450 гривень жителю с. Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області ОСОБА_10 . В скоєному щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що у квітні 2019 року із веранди належного йому житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , було викрадено автомобільну акумуляторну батарею. Від правоохоронних органів дізнався про те, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 . Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить суворо не карати обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що у квітні 2019 року об 11 год. 30 хв. йому зателефонував ОСОБА_4 і запропонував купити у нього автомобільну акумуляторну батарею ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 забрали акумуляторну батарею в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області біля будинку культури, за що заплатили ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 450 гривень. Про те, що придбана автомобільна акумуляторна батарея є краденою йому не було нічого відомо.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що у квітні 2019 року перебував в гаражі, ремонтуючи автомобіль ОСОБА_10 . Зателефонував ОСОБА_4 і запропонував купити у нього автомобільну акумуляторну батарею. ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 приїхали в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області біля будинку культури, де біля будинку культури забрали у ОСОБА_4 вказану акумуляторну батарею, заплативши при цьому останньому 450 гривень.
Допитаний в судовому засіданні за участі законного представника матері ОСОБА_12 неповнолітній свідок ОСОБА_13 суду показав, що 05.04.2019 року разом з ОСОБА_4 перебували біля будинку культури в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області. ОСОБА_4 сказав, що іде до свого знайомого ОСОБА_9 за цигарками, про те, що він уже був у тому будинку і має намір викрасти акумуляторну батарею не говорив. Того дня ОСОБА_13 більше не бачив ОСОБА_4 , а зустрівся з ним наступного дня.
Крім фактичних даних, отриманих із показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному підтверджується наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення крадіжку належної йому автомобільної акумуляторної батареї марки «GREEN POWER 75Ah 680F 12V» (а.к.п. 153-154);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.05.2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 , який розповідає про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.к.п. 148-152);
- постановою слідчого Муровавнокуриловецького ВП Могилів - Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про приєднання до справи речових доказів від 12.04.2019 (а.к.п. 130);
- висновком експерта від 19.04.2019 №78, відповідно до якого за результатами судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість аналогічної нової акумуляторної батареї «GREEN POWER 75Ah 680F 12V» могла становити 1946 грн. (а.к.п. 132-137, 138)
Суд визнає показання потерпілих, свідків та експерта, а також досліджені вказані докази належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому КПК України. Відсутні підстави, передбачені ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими, у ході процесуальних дій обвинувачений був повідомлений про свої права, в тому числі про право відмовитися від давання показань відповідно до ст.63 Конституції України. Вказані докази не суперечать між собою щодо фактичних обставин і повністю доводять ту обставину, що саме обвинувачений вчинив крадіжку автомобільної акумуляторної батареї, належної ОСОБА_9 .
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.1, ч.2 ст.84 КПК України).
Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
При цьому суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
В ході судового розгляду суд дійшов до висновку про те, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення є належними та достатніми, надають інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування.
Отже, встановивши обставини, які підлягали доказуванню в кримінальному провадженні і дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, які суд оцінює як достовірні та які встановлюють наявність або відсутність суспільно - небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння,та інші обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, суд прийшов до висновку, що діяння ОСОБА_4 має наведені кваліфікуючі ознаки, які містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникнення у приміщення.
Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4 ст.41 Конституції України).
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями незаконно заволодів акумуляторною батареєю, належною ОСОБА_9 , посягнув на приватну власність, яка є непорушною.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, №10, звернуто увагу на те, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне йому достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного позитивно характеризується по місцю проживання, що стверджується довідкою характеристикою, виданою виконкомом Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 15.04.2019 року за №428/03-13 (а.к.п. 142), а також по місцю навчання на час вчинення кримінального правопорушення, про що свідчить характеристика, видана 21.05.2019 року дирекцією середньої загальноосвітньої шкли І-ІІІ ступенів №2 смт. Муровані Курилівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.к.п. 143); раніше не судимого, наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітньою особою; відсутність відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання; зі звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеному Службою у справах дітей Мурованокуриловецької сільської ради Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_4 не потребує перевиховання, але більшого контролю з боку батьків; з досудової доповіді, наданої Мурованокуриловецьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, під час опитування неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 було встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання та відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , судом враховується особа винного, його щире каяття; обставини та тяжкість скоєного кримінального правопорушення.
Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений ОСОБА_4 .
З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації. Не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до ухвали слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.04.2019 року (справа №150/392/19 (провадження по справі №1-кс/150/148/19) на акумуляторну батарею марки «GREEN POWER 75Ah 680F 12V» № 413861, накладено арешт.
З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування ухвали слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.04.2019 року про накладення арешту на акумуляторну батарею та вирішення відносно них питання про долю як речових доказів у відповідності до положень статті 100 КПК України.
Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Із врахуванням вище зазначеного, суд в силу положень ст., ст.118, 124 КПК України приходить до висновку, що процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 628 (шістсот двадцяти восьми) гривень 04 копійок підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (однієї тисячі двадцяти) гривень.
З набранням вироком законної сили з метою його виконання арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.04.2019 року на акумуляторну батарею марки «GREEN POWER 75Ah 680F 12V» № 413861, - скасувати.

Речові докази по справі:

- акумуляторну батарею марки «GREEN POWER 75Ah 680F 12V» № 413861, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Мурованокуриловецького ВП (смт. Муровані Курилівці вул. Комарова 6 Мурованокуриловецького району Вінницької області), - повернути законному власнику потерпілому ОСОБА_9 .
Стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 628 (шістсот двадцяти восьми) гривень 04 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1