Справа № 574/1120/19
Провадження №1-кс/584/738/19
УХВАЛА
09.09.2019 м. Путивль
21 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197-1 КК України, досудове розслідування якого здійснює Буринське ВП.
Оскільки збереження посівів соняшнику, що ростуть на самовільно зайнятій земельній ділянці, необхідно для подальшого проведення досудового розслідування, подальшого повернення урожаю в дохід держави, в тому числі з метою відшкодування державі шкоди завданої кримінальним правопорушенням, просив накласти арешт на це майно.
В ході досудового розслідування особу, яка самовільно засіяла та обробляє вказану земельну ділянку, встановлено не було.
Слідчий в судове засідання не прибув, у поданій заяві просив клопотання розглянути без його участі та задовольнити його.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання, зважаючи на таке.
В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3ст.170КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Однак, слідчим не було додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.
У тому числі, слідчим не доведено, яким чином посіви соняшнику можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 197-1 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом, так як доведенню у кримінальному провадженні підлягає саме самовільне зайняття земельної ділянки із заподіянням значної шкоди.
Само по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами посівів сільськогосподарської культури не може бути враховано, як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Крім того, клопотання слідчого не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, розмір завданої значної шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання слідчим не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна, на яке накладається арешт і завданої шкоди. Орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посівів соняшника, яким засіяна та який вирощується на зазначеній земельній ділянці, не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.
Враховуючи те, що слідчим заявлено клопотання про накладення арешту саме на посіви соняшнику, що не відповідає вимогам, передбаченим ст.98 КПК України щодо речових доказів, на які може бути накладено арешт, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. 98, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 170, 171-175 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1