ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката ОСОБА_9 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24.09.2019 року кримінальному провадженні №0000358 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючої в АДРЕСА_1 , маючу вищу освіту, працюючу менеджером зі збуту в ТОВ «Гріко», одруженої, не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і їй призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного їй основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

ЄУНСС 715/428/19 провадження №11кп/822/495/19 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 3475016,02 гр. та моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка розташована в м. Київ, вул. Глибочицька, 44, на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 199000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати на користь держави в розмірі 19232,74 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 23.07.2017 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , рухалась в межах населеного пункту с. Коровія по вул. Головній зі сторони с. Тарашани Глибоцького району в напрямку м. Чернівці зі швидкістю, що перевищує допустиму в межах населеного пункту. Наближаючись до ресторану «Надія», «1»А» вказаної вулиці, біля якого розташований нерегульований пішохідний перехід, водій ОСОБА_6 , не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустила наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 , який переходив проїжджу частину дороги в межах пішохідного переходу, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді зламів тім`яної, скроневої та потиличної кісток зліва з поширенням на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня, крововиливу під оболонки головного мозку, забійної рани волосяної частини голови, через виросткового внутрішньо-суглобового перелому правої плечової кістки, через виросткового перелому правої великогомілкової кістки, перелому голівки правої малогомілкової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя».

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїла в результаті порушення та невиконання вимог п.п.1.5, 2.3 (б), 12,4 та 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.п. б) п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.;

п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

На цей вирок захисник ОСОБА_7 та представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просили змінити судове рішення в частині вирішення позовних вимог потерпілої ОСОБА_12 .

Адвокат ОСОБА_7 просив оскаржуваний вирок змінити в частині вирішення питання заявленого ОСОБА_12 цивільного позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3475016,02 грн. та відмовити позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог за безпідставністю.

На обґрунтування своїх вимог адвокат вказував, що ОСОБА_12 не надала суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували необхідність відновлювального лікування потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 3582108,98 грн. Зазначав, що реабілітацію постраждалого в ДТП ОСОБА_10 проводила приватна структура товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус». Ще адвокат вказував, що на підтвердження витрат на реабілітацію Івасюка в ТОВ НПЦНР «Нодус» представник цивільного позивача надав суду фотокопію журналу ордеру і відомостей по рахунку №361 розрахунки з вітчизняними покупцями за період з 1.01.2017 року по 28.02.19 року та фотокопію довідки №58 від 4.03.2019 року. Оригінали вказаних документів суду не було надано, що, на його думку, суперечить вимогам ч.3 ст.99 КПК України. Суд належним чином не перевірив наявність у позивача оригіналів вказаних документів та не витребував їх для огляду в судовому засіданні. Фотокопія журналу ордеру і відомостей по рахунку №361 підписана «Адміністрацією ТОВ «НПЦНР «Нодус», але не зрозуміло хто конкретно підписав цей документ. Підпис на фотокопії журналу ордеру і відомості по рахунку №361 не відповідає підпису директора ТОВ «НПЦНР «Нодус» ОСОБА_13 , що наявний в довідці №58. На цих документах різні відтиски печаток. З цих документів не зрозуміло, які саме послуги по реабілітації надавались ОСОБА_10 та чи була необхідність в наданні таких послуг, яка вартість цих послуг і хто визначав цю вартість. Ще адвокат вказував, що позивач не надав суду акти, приходні касові ордера та виписки з банків. Оригінали цих документів не були предметом дослідження в суді. Ще вказував, що в фотокопії довідки №58 відсутній підпис головного бухгалтера, в ній також є посилання на договір про надання медичних послуг №174, варіант 2 від 2.09.2017 року. Позивач не надав суду цей договір і відповідач позбавлений був можливості перевірити обґрунтованість понесених ОСОБА_12 витрат на реабілітаційну допомогу сину. Відповідач також не мав можливості перевірити чи існує варіант №1 договору та яка між ними різниця.

Представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в своїй скарзі просив вирок суду в частині задоволення цивільного позову до цієї компанії скасувати та ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні цивільного позову до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

На обґрунтування своїх вимог вказував, що ухвалою Глибоцького районного суду від 23.04.2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а не в якості співвідповідача. Інших ухвал суду про зміну статусу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як учасника справи, не надходило і в справі немає. А тому задоволення цивільного позову за рахунок третьої особи, що не є стороною у справі, суперечить ЦПК та КПК України. Ще вказував, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не є юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого в розумінні ст.128 КПК України, а несе обов`язок виплатити страхове відшкодування в межах укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. І оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не є причетною до самої події злочину, розгляд такого цивільного позову в межах кримінального провадження виходить за межі завдань кримінального провадження та не підлягає розгляду в межах кримінального провадження.

Ще апелянт вказував, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок потерпілого доводити страховику необхідність та розмір здійснених витрат на лікування для отримання страхового відшкодування, та ніяких виключень з цього обов`язку він не передбачає. Вказував, що, на його думку, позивачем документально підтверджено понесені витрати на лікування неповнолітнього сина в розмірі 32 843,01 грн. Відомість по рахунку №361 від 28.12.19 р. на суму 3582108,92 грн. ним не приймається до уваги, оскільки містить лише перелік назв платіжних документів на відповідні суми без підтвердження відповідною медичною документацією. Ще вказував представник відповідача, що позивач не зверталась до страховика про виплату страхового відшкодування і це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Також апелянт зазначав, що позивачем до 29.08.19 р. не було надано до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» доказів витрат на лікування потерпілого, тому розрахунок суми страхового відшкодування не міг бути наданий в судове засідання 29.08.19., а після цього ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до суду по цій справі не викликалось. В письмовому клопотанні просив призначити та провести судовий розгляд в режимі відеоконференції, оскільки місце його перебування віддалене від Чернівецького апеляційного суду та відсутність відповідного транспортного сполучення, а судовий розгляд 26.11.2019 року просив проводити у його відсутність, оскільки зайнятий в інших судових провадженнях.

Представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Колегією суддів відмовлено в задоволенні клопотання представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції, оскільки останнім не наведено жодної з підстав, передбачених ст.336 КПК України, наявність яких є необхідною умовою для здійснення такого провадження.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , обвинувачену ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в скарзі, прокурора і представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог захисника та представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що заявлені апелянтами вимоги є безпідставні і в задоволенні їхніх апеляційних скарг необхідно відмовити.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка, та не оспорюється в поданих скаргах апелянтами.

Оскільки апелянти не оспорюють винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації її дій, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які встановлені судом та ніким не оспорені.

Що стосується тверджень апелянтів про необґрунтованість заявлених позивачем ОСОБА_12 позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди, а саме понесених нею витрат на лікування та реабілітацію її сина, який постраждав в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх надуманими та безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до початку судового розгляду позивач ОСОБА_12 18.06.2019 року подала цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди. Відповідачами, згідно позовної заяви, є ОСОБА_6 та страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що розташована по вул. Глибочицька, 44 в м. Київ (т.2 а.с.92-94).

Також в матеріалах провадження є дані, які свідчать про направлення страховій компанії «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідних копій документів та викликів в судові засідання.

А тому посилання представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на те, що страхову компанію було залучено до справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, а не співвідповідача, є безпідставні. Ухвала ж про залучення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог була постановлена 23.04.2019 року в ході підготовчого судового засідання (т.2 а.с.73), тобто до подачі позивачем нового позову.

Оскільки ОСОБА_6 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визначені позивачем як співвідповідачі по відшкодуванню заподіяної злочином шкоди, суд не повинен був приймати рішень про зміну статусу сторін, і саме позивачу належить право визначати коли і в якому провадженні заявляти позовні вимоги. А тому посилання представника страхової компанії про те, що позов ОСОБА_12 про відшкодування завданої їй злочином шкоди, де страхова компанія є співвідповідачем, не підлягає розгляду в кримінальному провадженні, є безпідставним та надуманим.

Твердження представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про те, що ця компанія не є юридичною особою, на думку колегії суддів, повністю спростовується наявними в матеріалах провадження доказами, які сам представник і надав суду. Зокрема, зі змісту договору про надання правової допомоги від 09.11.2018 року вбачається, що Приватне Акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» діє на підставі статуту, має юридичну та фактичну адреси, рахунок в банку, печатку, індивідуальний податковий номер та є платником податку на додану вартість.(т.2 а.с.112).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.984 ЦК України, страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

А тому заперечення представником страхової компанії очевидних фактів та обставин є дивним та незрозумілим.

В матеріалах провадження є також пояснення та заява представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в яких останній просить суд розглянути справу у його відсутності та направити йому копію вироку (т.2 а.с.108-110,127).

А тому посилання апелянта на те, що його судом не було повідомлено про час і місце розгляду справи, не відповідає дійсності.

Неприбуття представника страхової компанії, яка є співвідповідачем в справі, в судове засідання, є правом останнього і розгляд судом заявленого в кримінальному провадженні цивільного позову ніяким чином не може свідчити про порушення судом прав страхової компанії.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_7 та представника страхової компанії про те, що понесені витрати позивачем ОСОБА_12 на придбання ліків та лікарських засобів і витрати на реабілітацію неповнолітнього ОСОБА_10 , який зазнав ушкодження здоров`я в результаті скоєного злочину, не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами, колегія суддів вважає їх безпідставними і їхні вимоги в цій частині можуть свідчити про намагання сприяти відповідачам ухилитися від відшкодування завданої фізичній особі матеріальної шкоди.

Згідно фотокопії журналу-ордеру і Відомісті по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 01.01.17-28.02.19 р. ТОВ «НПЦНР «НОДУС», посвідченої адвокатом ОСОБА_8 , ОСОБА_12 сплатила всього 3 582 108, 92 грн. за надання послуг ОСОБА_10 . (т.2 а.с.54-55).

Згідно фотокопії довідки Науково-практичного центру нейрореабілітації від 04 березня 2019 р. №58, посвідченої адвокатом ОСОБА_8 , за період 30 серпня 2017 р. по 28 лютого 2019 р. на реабілітаційне лікування для ОСОБА_10 (д.н. 05.07.2001 р.) розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-практичний центр нейрореабілітації «НОДУС» (р/р НОМЕР_2 в Банк АТ «Укрсиббанк») надійшли кошти в розмірі 2 241 130,93 грн. (два мільйони двісті сорок одна тисяча сто тридцять грн. 93 коп.) та готівкою до каси підприємства сплатили кошти в розмірі 1 340 977,99 грн. (один мільйон триста сорок тисяч дев`ятсот сімдесят сім грн. 99 коп.) На цій фотокопії є відбиток печатки товариства та підпис його директора (т.2 а.с.56).

Оскільки апелянти не оспорюють те, що потерпілому ОСОБА_10 надавались медичні послуги та послуги по його реабілітації в зв`язку з ушкодженням здоров`я, яке він отримав в результаті вчиненого ОСОБА_6 злочину, колегія суддів не наводить доказів на підтвердження вказаних обставин.

Що стосується тверджень апелянтів про те, що вони не мали можливості перевірити необхідність надання в ТОВ «НПЦНР «НОДУС» ОСОБА_10 певних послуг по його реабілітації, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки апелянти та їх довірителі не є експертами в галузі медицини та нейрореабілітації, а є зацікавленими особами. Крім того, апелянти могли самостійно звернутися до фахівців зазначеного профілю та надати суду свої заперечення чи спростування щодо необхідності нейрореабілітації ОСОБА_10 в такому обсязі та вартості наданих йому послуг.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що надані представником цивільного позивача фотокопії журналу-ордеру і Відомісті по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями і довідки Науково-практичного центру нейрореабілітації від 04 березня 2019 р. №58 не є належними і допустимими доказами через те, що представник позивача не надав оригінали цих документів в судовому засіданні, на думку колегії, є необґрунтованим.

Відповідно до п.9 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат при здійсненні своїх повноважень має право посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Копії документів, про які адвокат ОСОБА_7 вказує, як на недопустимі докази, посвідчені адвокатом ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Вказані вище документи, дійсно, посвідчені різними печатками ТОВ «НПЦНР «НОДУС», зокрема, фотокопія журналу-ордеру і Відомісті по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями посвідчена печаткою товариства «Для довідок», а фотокопія довідки №58 від 04.03.2019р. скріплена круглою печаткою підприємства та підписана директором ТОВ «НПЦНР «Нодус» ОСОБА_13 .

Колегія суддів не вбачає в цьому ніяких порушень, і навпаки, вказані обставини свідчать про те, що ці документи підписувались різними особами та скріплювались, відповідно, різними печатками. І оскільки вказані вище документи містять однакову інформацію щодо розміру понесених позивачем ОСОБА_12 витрат на лікування та реабілітацію потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці та інші документи про оплату послуг та придбання позивачем ліків допустимими доказами в кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції, дослідивши поліс страхування №АК4460510, виданого ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а також дослідивши всі надані позивачем докази, що підтверджують понесені ним витрати на лікування та реабілітацію її сина ОСОБА_10 , правильно також визначив суми коштів, що підлягають стягненню зі страхової компанії та з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_12 .

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим належними і допустимими доказами.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку колегія суддів не вбачає.

Нас підставі наведеного та керуючись ст.ст. 128, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та представника

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката ОСОБА_9 відмовити, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_14

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя