Дата документу 29.05.2019 Справа № 315/237/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №315/237/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/636/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, українця, який має вищу освіту, одруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з Гуляйпільським районним судом Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року, яким його визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1172,34 грн та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, він не вчиняв, а звернення потерпілого до правоохоронних органів зумовлено неприязними стосунками між ними.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотань про витребування у Гуляйпільському районному суді Запорізької області матеріалів цивільної справи № 315/983/15ц, яка містить відповіді з КУ «Гуляйпільська психіатрична лікарня» та КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», які можуть охарактеризувати особу потерпілого.

Крім того, викладені у вироку суду показання потерпілого ОСОБА_8 не відповідають його показанням в судовому засіданні, згідно з якими ОСОБА_8 наніс удари обвинуваченому під час «погоні».

Обвинувачений вказує на те, що він не мав на тілі ушкоджень, які повинні б були залишитися як від його ударів, так і від удару потерпілого. Також не має у нього ушкоджень від скла. Відносно нього не проведено судово-медичну експертизу, яка б підтвердила відсутність на ньому будь-яких тілесних ушкоджень.

Також, слідчим, який проводив досудове розслідування, не відпрацьовувалась інша версія отримання тілесних ушкоджень потерпілим, про що він зазначив у судовому засіданні.

Вважає, що обвинувальний вирок ґрунтується лише на свідченнях потерпілого. Вказує на те, що допитані свідки пояснили суду, що безпосередніми очевидцями подій вони не були, їм відомо лише те, що розповів потерпілий. Вирок суду ґрунтується лише на припущеннях.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін. Вважає вказаний вирок законним та обґрунтованим.

Згідно з вироком суду, 04 жовтня 2016 року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок раптово виниклої сварки на ґрунті особистих тривалих неприязних стосунків, навмисно схопив лівою рукою за шию ОСОБА_8 та наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , від чого останній вдарився тім`яною частиною голови об шибку вікна власного будинку, розбивши шибку, після чого потерпілий ОСОБА_8 у відповідь наніс один удар кулаком по обличчю ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 , наблизившись до ОСОБА_8 , схопив лівою рукою за шию ОСОБА_8 та наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді припухлості м`яких тканин, садна і крововиливи на голові, садна на шиї, рани та крововиливи на тулубі, які кваліфіковані за висновком судово-медичної експертизи №13 Д від 24 січня 2017 року як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити; потерпілого, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги обвинуваченого та вважав вирок суду законним та обґрунтованим; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 даних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнав та показав, що є братом потерпілого та між ними тривалий час існують неприязні стосунки. В день, коли відбулось кримінальне правопорушення, він не бачив потерпілого та до інкримінованого злочину не причетний, вважає себе невинним.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, вина останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.
Свої висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями потерпілого, свідків, відомостями з протоколів огляду, слідчого експерименту, висновками експертиз.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 04 жовтня 2016 року близько 21 години 30 хвилин він хотів погодувати чужого кота та вийшов на крильце свого будинку. В цей час до нього підійшов обвинувачений, став ображати, взяв його лівою рукою за шию, а правою наніс удар кулаком в обличчя, внаслідок чого він вдарився головою об вікно свого будинку. Від удару віконна шибка розбилась. Він у відповідь наніс удар кулаком обвинуваченому в обличчя, після чого обвинувачений взяв його за шию лівою рукою, а правою наніс удар в обличчя. Він одразу звернувся до поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , показав, що він працює черговим Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. У жовтні 2016 року близько півночі до відділу поліції звернувся потерпілий ОСОБА_8 , який вказав, що його побив брат - обвинувачений по справі. Свідок передав заяву потерпілого для перевірки.
Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка є донькою обвинуваченого та свідок ОСОБА_11 , який є зятем обвинуваченого, свідками події не були.
Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого, від дачі показань відмовилась на підставі ст.63 Конституції України.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що 05 жовтня 2016 року вона знаходилась в приміщенні Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області у зв`язку із заявою до поліції про крадіжку, де бачила потерпілого ОСОБА_8 . Вона приймала участь в проведенні огляді місця події, під час якого потерпілий ОСОБА_8 пояснював, що його побив брат, також вона приймала участь як понятий при огляді сорочки білого кольору потерпілого ОСОБА_8 , бачила слідки крові на спині.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що обставини справи йому відомі як слідчому, який проводив досудове розслідування в кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_8 . Він проводив огляд місця події. Потерпілий надав йому свою сорочку в крові, яку він також оглядав в присутності понятих. Він допитував свідків, проводив слідчий експеримент за участю потерпілого. Свідок зазначив, що на місці події були осипи скла. Пояснення потерпілого були послідовні і тому заслуговували на довіру, обвинувачений заперечував свою вину.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання потерпілого ОСОБА_8 відносно обставин кримінального правопорушення є послідовними та узгоджуються з іншими доказами у провадженні, на які суд послався у вироку. Ставити під сумнів достовірність показань потерпілого підстав не вбачається.
Так, показання потерпілого ОСОБА_8 підтверджуються показаннями допитаних свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , з яких вбачається, що потерпілий після отримання тілесних ушкоджень відразу звернувся до правоохоронних органів. Свідок ОСОБА_13 зазначила про наявність крові на одежі потерпілого. Показання потерпілого про обставини, за яких було вибите скло в ході події, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , яка була на місці події під час проведення його огляду.
Також судом першої інстанції досліджені інші докази, а саме:
- відомості з протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення 04 жовтня 2016 року, згідно з якою, 04 жовтня 2016 року близько 21 години 30 хвилин на території його домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 , його безпричинно побив його брат ОСОБА_6 , чим спричинив йому фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді порізу та синців, та пошкодив зуб;
- відомості з протоколу огляду місця події, від 04 жовтня 2016 року, згідно з яким об`єктом огляду є територія домоволодіння, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , під час огляду домоволодіння АДРЕСА_4 біля вхідних дверей даного будинку праворуч на порозі виявлено осип скла, над котрим знаходиться вікно, під час огляду якого виявлено пошкодження, а саме вибита шибка розміром 30Х50, осип скла знаходиться у середині вікна, товщина скла 2 мм, під час огляду нічого не вилучалось, ілюстрованою таблицею до протоколу огляду місця події від 04 жовтня 2016 року, де на фото №1-4 зображено домоволодіння №13/2 з пошкодженою шибкою;

- відомості з протоколу огляду предмету від 05 жовтня 2016 року, з якого слідує, що предметом огляду є чоловіча сорочка х/б білого кольору, надана для огляду ОСОБА_8 , під час огляду якої на другому гудзику виявлено пошкодження у вигляді вертикального розрізу завдовжки 2,5 см, поряд виявлено речовину бурого кольору, також на передній частині виявлено плями речовини бурого кольору на комірці, а також на зовнішній стороні (спині) зсередини виявлено плями речовини бурого кольору, розташовані по колу, сорочка вилучена, ілюстраціонною таблицею до протоколу огляду предмету від 05 жовтня 2016 року, де на фото №1-6 зображена сорочка з виявленими пошкодженням та слідами речовини бурого кольору;

- висновок експерта № 13 Д від 24 січня 2017 року, відповідно до якого, у ОСОБА_8 виявлені припухлості м`яких тканин, садно і крововилив на голові, садно на шиї, рани та крововилив на тулубі, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Рана на тулубі утворилася від дії предмета, який володіє ріжучими властивостями і могла утворитися від дії скла, інші пошкодження утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею і могли виникнути в строк і при обставинах, вказаних обстеженим. Враховуючи різносторонню локалізацію ушкоджень, відсутність пошкоджень на виступаючих частинах обличчя, можливість виникнення їх при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню, можна виключити;

- відомості з протоколу проведення слідчого експерименту від 20 січня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , з якого слідує, що на пропозицію слідчого розповісти учасникам слідчого експерименту про обставини події, котрі відбулися 04 жовтня 2016 року, останній вказав рукою на поріг власного домоволодіння, де все відбувалось, вказав на те, що він вийшов із свого жилого будинку близько 21:30, одягнений був в сорочку білого кольору та брюки сірого кольору, ні брюки ні сорочка не були забруднені, жодних плям на них не було. В цей час до нього підійшов його брат ОСОБА_6 та зав`язав

суперечку. В ході даної суперечки ОСОБА_6 наблизився до нього на відстані витягнутої руки, після ще зблизився та притримав лівою рукою за шию та наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої челюсті, від даного удару він вдарився спиною об вікно, розбивши скло, після цього наніс один удар кулаком у відповідь по обличчю ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_6 знову наблизився до нього, схопив за шию лівою рукою та наніс один удар кулаком правої руки по обличчю в область правого ока. Від даного удару він не падав та ні об що не вдарився. На цьому все і припинилось. До протоколу додана ілюстраціонна таблиця, де на фото №1 зображений потерпілий ОСОБА_8 , який вказує рукою на місце, де саме все відбувалось; на фото №2 зображений потерпілий ОСОБА_8 , який на статистові показує, як саме ОСОБА_6 наніс йому удар в область нижньої щелепи; на фото №3 потерпілий ОСОБА_8 показує, як саме він впав на вікно після удару в нижню щелепу; на фото №4 потерпілий ОСОБА_8 показує на статистові як саме йому ОСОБА_6 наніс другий удар в область правого ока;

- висновок експерта №11 від 21січня 2017 року, відповідно до якого можливість утворення пошкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , в строк і при обставинах, вказаних обстеженим при проведенні слідчого експерименту за його участю, не виключається;

- висновок експерта № 244 від 05 листопада 2016 року, відповідно до якого, у ОСОБА_8 виявлені припухлість м`яких тканин, садно і крововилив на голові, садна на шиї, рана та крововилив на тулубі. Дані пошкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Рана на тулубі утворилась від дії предмета, який володіє ріжучими властивостями, і могла утворитися від дії скла. Інші пошкодження утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею і могли виникнути в строк і при обставинах, вказаних обстеженим. Враховуючи різносторонню локалізацію ушкоджень, відсутність пошкоджень на виступаючих частинах обличчя, можливість виникнення їх при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню можна виключити;

Речовий доказ - сорочка безрукавка «MERCURY», передана на зберігання в камеру схову речових доказів Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Вищевикладені докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та у своїй сукупності доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Отже, висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд першої інстанції належним чином вмотивував.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України.
Цивільний позов потерпілого вирішений вірно.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що інкримінований злочин він не вчиняв, а звернення потерпілого ОСОБА_8 зумовлене неприязними стосунками між ними, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вказано вище, показання потерпілого ОСОБА_8 , узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та письмовими доказами - відомостями з протоколів огляду місця події, огляду предмету та висновками експертиз.
Доводи обвинуваченого, про те, що судом першої інстанції відмовлено в задоволенні його клопотання про витребування доказів, які характеризують потерпілого ОСОБА_8 (кримінальне провадження відносно потерпілого ОСОБА_8 , цивільна справа № 315/983/15-ц в якій наявні відповіді із медичних закладів щодо стану здоров`я ОСОБА_8 ), на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.350 КПК України, судом першої інстанції дані клопотання розглянуті та обґрунтовано в них відмовлено, оскільки відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і в межах висунутого обвинувачення.
Крім того, відомості, які просив витребувати обвинувачений ОСОБА_6 , не можуть доводити чи спростовувати обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.
Твердження обвинуваченого, про те, що у вироку суду невірно відображені показання потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ці доводи спростовуються технічним записом судового засідання від 23 березня 2017 року, згідно з яким, суд першої інстанції провів допит потерпілого ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.353 КПК України, а також повно та вірно виклав показання потерпілого щодо обставин кримінального провадження.
Посилання апелянта на те, що показання потерпілого ОСОБА_8 є суперечливими, є також безпідставними, оскільки показання потерпілого суперечностей не містять.
Той факт, що в ході досудового розслідування не проведено обстеження самого обвинуваченого, жодним чином правильності висновків суду не спростовує.
Крім того, відповідно до вимог ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Законом. Сторони кримінального провадження мають рівні права та подання до суду речей, документів, інших доказів.
Матеріали провадження не містять об`єктивних даних про те, що під час досудового розслідування обвинувачений ініціював питання щодо його обстеження на предмет наявності тілесних ушкоджень.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що органом досудового розслідування не відпрацьовувалась версія про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншими особами, також висновків суду не спростовує, через наступне.
Згідно з матеріалами провадження, як обвинувачений так і потерпілий за місцем проживання характеризуються позитивно.
Відомостей про те, що у останніх виникали конфлікти з іншими особами, суду не надано.
Навпаки, згідно із характеристикою, виданою депутатом Гуляйпільської міської ради ОСОБА_15 , видану щодо ОСОБА_8 , по відгукам сусідів в побуті останній веде себе добре, конфліктні ситуації не створює, підтримує дружні стосунки з сусідами та друзями.
В той же час матеріалами провадження, в т.ч і наданими обвинуваченим під час апеляційного розгляду, підтверджується наявність саме між обвинуваченим та потерпілим тривалих неприязних стосунків, що в свою чергу, підтверджує мотив вчинення правопорушення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 очевидцями події не були, а показання давали з чужих слів - потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку із чим їх показання не можуть бути допустимими доказами, є безпідставними.
Так, свідок ОСОБА_9 суду першої інстанції показав, що він лише приймав у потерпілого ОСОБА_8 заяву про вчинення кримінального правопорушення; свідок ОСОБА_13 зазначила, що у відділі поліції вона бачила потерпілого та приймала участь в проведенні слідчих дій за участю потерпілого; свідок ОСОБА_16 , будучи слідчим у даному кримінальному провадженні, дав показання лише стосовно ходу досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для скасування вказаного вироку не вбачає.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, на думку колегії суддів, правильності висновків суду не спростовують.
В той же час, колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги, через наступне.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України, особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено злочин невеликої тяжкості, саме суворе покарання за який передбачено у виді виправних робіт. З дня вчинення даного злочину минуло понад два роки, що є підставою зміни вироку суду в частині призначеного покарання та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Враховуючи викладене, керуючись ч.5 ст.74 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного судом першої інстанції покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України.

У решті вищевказаний вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3