ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/394/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 643/4766/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
потерпілого - ОСОБА_10 ,
потерпілого - ОСОБА_11 ,
потерпілої - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_13 , обвинуваченого за ч.3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта вища, інваліда другої групи, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Присуджено до стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди в розмірі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. кожному.
Стягнуто з ОСОБА_13 в дохід держави судові витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 38158 (тридцять вісім тисяч сто п`ятдесят вісім) грн. 32 коп.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_10 суму витрат на поховання в розмірі 15867 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. та 17400 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_14 суму витрат на поховання в розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) грн. та 17400 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» на користь ОСОБА_11 суму витрат на поховання в розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) грн. та 17400 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. відшкодування моральної шкоди.

Вироком встановлено, що ОСОБА_13 05.11.2016, близько 22.10 год., керував, відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи №1033/16 від 30.11.2016 та судової транспортно-трасологічної експертизи №1962 від 15.03.2017, технічно справним автомобілем CHEVROLET CRUZE", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові зі сторони вул. Василя Стуса (Механізаторської) у напрямку вул. Валентинівської (Блюхера), зі швидкістю близько 60 км/год.
В процесі руху по вказаній вулиці, поблизу будинку №49 по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, водій ОСОБА_13 почав знижувати швидкість до 30-40 км/год, після чого, раптово почав здійснювати маневр лівого повороту, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, чим грубо порушив вимоги п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.».
-п.10.4 «Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот…»,
та допустив зіткнення з автобусом «І-VAN А07А1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля CHEVROLET CRUZE", реєстраційний номер НОМЕР_1 : ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 загинули на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2205-С/16 від 20.12.2016 причиною смерті пасажира ОСОБА_17 стала множинна травма голови, яка супроводжувалася переломами кісток зводу та заснування черепа з крововиливом та відтоком речовини головного мозку.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2206-С/16 від 13.12.2016 причиною смерті пасажира ОСОБА_18 стала відкрита черепно-мозкова травма.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2207-С/16 від 02.12.2016 причиною смерті пасажира ОСОБА_16 стала травма голови, яка призвела до набрякання головного мозку.

Порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_13 , які згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №1053/16 від 23.11.2016, знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем CHEVROLET CRUZE", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив необачність, перед початком здійснення маневру лівого повороту не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, не надав перевагу у русі автобусу «І-VAN А07А1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався у зустрічному напрямку по правій полосі руху та допустив з ним зіткнення, що призвело до вищевказаних наслідків у виді загибелі трьох осіб.

Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

В апеляційній скарзі, в редакції її змінених доводів, обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у зв`язку з допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
На обґрунтування апеляційної вимоги зазначив, що він повністю не пам`ятає обставини події, а вирок суду не містить жодних доказів про те, що саме він був за кермом; судом не з`ясовано можливі причини дорожньо-транспортної пригоди через його стан здоров`я.
Крім того вважає, що по справі проведено судово-автотехнічну експертизу в упередженому НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України, замість ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С., та не встановлено безпосереднього місця зіткнення, чиї сліди гальмування в ході огляду місця події зафіксовано на проїжджій частині, яка була швидкість одного та другого транспортного засобу та ін.
Також вважає, що у вироці належним чином не зазначені підставі для задоволення цивільних позовів про стягнення моральної шкоди у вказаних розмірах.

Вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими учасниками кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; думку захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу; думку представників потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме: в частині доведення вини обвинуваченого у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинуло троє осіб; правильності вирішення цивільних позовів потерпілих про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди; дотримання при розгляді кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону.

Так, вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2018 року ОСОБА_13 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Висновки суду про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_13 , який визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, але зазначив, що дорожньо-транспортну пригоду не пам`ятає внаслідок травми голови, цивільний позов потерпілих визнав в повному обсязі в частині відшкодування матеріальної шкоди та частково в частині відшкодування моральної шкоди, ним відшкодовано потерпілим по 50000 грн., а також пояснив, що він користувався автомобілем CHEVROLET CRUZE", який належить його троюрідному брату.

05 листопада 2016 року він разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , поїхали на його автомобілі, куди саме поїхали не пам`ятає. Ніхто, крім нього, за кермом автомобіля сидіти не міг. Після дорожньо-транспортної пригоди у нього був переломаний таз, порвані бронхи та легеня, черепно-мозкова травма. Коли йому пред`являли підозру він був у лежачому стані, у печінці був дренаж. Вибачався перед родичами друзів, які загинули, розкаювався у скоєному. Водійське посвідчення він отримав у 2015 році. Притягувався до адміністративної відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду на цій же машині.

Показання свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що 05.11.2016 року керувала своїм автомобілем «Ніссан Алмера» та о 22.15 годині проїхала перехрестя вул. Гвардійців Широнінців та вул. Блюхера в м. Харкові. Асфальтове покриття було сухе. Попереду неї за 40-50 м. по правій полосі їхав автобус, вона рухалася за ним по лівій полосі. В тому місті знаходиться ліхтар та спуск. По зустрічній смузі рухався лише автомобіль «Шевроле». Вона запам`ятала, що цей автомобіль спочатку зупинився, показав лівий поворот (в тому місті є заїзд, до якого потрібно проїхати через зустрічну смугу), водій автомобіля «Шевроле» почав виконувати лівий поворот через зустрічну смугу перед автобусом та сталося зіткнення. Цей автомобіль отримав удар у бік, його розвернуло на пригорку. Свідок зупинилася та підійшла до автомобіля. Також до автомобіля підійшов невідомий хлопець у стані алкогольного сп`яніння. Вони відкрили водійські двері та почули стогін. У водія «Шевроле» спрацювала подушка безпеки. Пасажир на передньому сидінні не був пристебнутий паском безпеки. Підбіг ще один хлопець та сказав, щоб нікого не витягали, щоб не зробити гірше. Вони намагалися підняти пасажира з переднього сидіння, але він вже помер. Позаду сидів хлопець в коричневій куртці з хутром, у нього з-під куртки був сильний кровоток. Потім під`їхала машина «швидкої допомоги» та забрала водія.

Показання свідка ОСОБА_23 , який показав, що їхав за кермом автомобіля «Фіат Дукато» зі швидкістю 48-50 км/год. в 100-150 м за маршрутним автобусом №152 по вулиці Гвардійців Широнінців в м. Харкові. Поруч з маршрутним автобусом рухалася якась машина. Несподівано маршрутний автобус загальмував та загорілися стопові вогні. Він почув удар та відчув присмак пилу. Побачив, що з правої сторони після удару розвернуло авто «Шевроле». Він зупинився, вийшов зі свого автомобіля та підійшов до автомобіля «Шевроле», двері правої сторони були заблоковані. Він обійшов автомобіль та переконався, що автомобіль не загорівся. Ніхто в авто пристебнутий паском безпеки не був. Невідомий хлопець намагався витягти водія, у останнього було слабке дихання. Чи був відеореєстратор у пошкодженому автомобілі він не пам`ятає. Гальмівний шлях на проїзній частині був лише автобуса. Після зіткнення автобус трохи здвинувся вправо. З автобусу ніхто допомоги не просив. Він побув 10 хвилин та поїхав до приїзду «швидкої допомоги», потім повернувся на місце пригоди через 40 хвилин.

Показання свідка ОСОБА_15 , який показав, що керує транспортними засобами з 1992 року, працює 5 років водієм 152 маршрутного автобуса. 05.11.2016 року він керував автобусом «І-ВАН» та рухався по вулиці Гвардійців Широнінців в м. Харкові зі швидкістю 40 км/год. по правій стороні проїзної частини з ближнім світлом фар. Працював з 13 години. Проїжджа частина дороги розділена розміткою. Попереду на дорозі нікого не було. На зустріч проїхала одна машина зі світлом фар. Потім побачив на зустрічній смузі автомобіль, який, не зупиняючись, почав виконувати лівий поворот, «проскакував» перед автобусом у заїзд. Він різко загальмував та вивернув кермо вправо, але сталося зіткнення, автобус вдарив автомобіль у середину. Це був автомобіль марки «Шевроле Круз». З якою він рухався швидкістю, не знає. Невеликий гальмівний шлях залишив автобус. Під час зіткнення свідок розбив голову, потім його забирала «швидка допомога». Він відкрив в автобусі двері та випустив пасажирів. Приблизно в автобусі було 40 пасажирів. До лікарні звернулися 6 пасажирів. Схему дорожньо-транспортної пригоди в його присутності не складали. На місті пригоди залишалися представники власника підприємства, якому належить автобус, та в їх присутності робилися заміри. Чи забирали щось з автомобіля «Шевроле», йому не відомо.
Також, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 листопада 2016 року, схемою до нього, фототаблицею та опису трупів, де зафіксована обстановка ДТП, а саме, встановлене місце пригоди: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 49, автомобіль CHEVROLET CRUZE" та автобус знаходяться на проїзній частині;
-висновком судово-медичної експертизи № 1402-А/16, яка розпочата 18.11.2016 р., закінчена 20.01.2017 р., згідно якого у ОСОБА_13 внаслідок ДТП мала місце важка поєднана травма у вигляді наступних ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма; торакальна травма; закрита травма живота. Ці ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, при обставинах і в строки вказаних в постанові. Травма ОСОБА_13 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.3 «й», «к», «л», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). При госпіталізації в ХМКЛШНМД, при дослідженні крові ОСОБА_13 газохроматографічним методом етиловий спирт не знайдений (т.2 а.с. 180-181).
-висновком судово-медичної експертизи №2205-С/16, яка розпочата 07.11.2016 р. та закінчена 20.12.2016 р., згідно з яким, у ОСОБА_17 малися наступні ушкодження: травма голови, грудної клітини та живота, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (стосовно живих осіб), згідно з п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Причиною смерті гр. ОСОБА_17 є множинна травма голови, яка супроводжувалася переломами кісток зводу та заснування черепа, з крововиливами та набряком речовини головного мозку. При судово-токсікологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_17 етиловий та інші спирти не виявлені. Наймовірніше всього, потерпілий ОСОБА_17 знаходився в салоні автомобіля в момент дорожньо-транспортної пригоди в сидячому положенні, про що можуть вказувати наявність крововиливів в м`язи спини та ягодиць. (т.2 а.с. 134-140);
-висновком експерта №3057-Т/16/2205-С/16 від 07.11.2016 року, згідно якого в крові та сечі трупа ОСОБА_17 , 1996 р.н. метіловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутіловий, ізоаміловий спирти не виявлені (т.2 а.с. 141);
-висновком судово-медичної експертизи №2206-С/16, яка розпочата 07.11.2016 р. та закінчена 13.12.2016 р., згідно з яким, у ОСОБА_24 , 1996 року народження, з урахуванням даних лабораторних експертиз, були встановлені наступні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, закрита травма грудної клітини та живота; кінцівок, спини та тазу. Всі вищевказані ушкодження утворилися незадовго до настання смерті, у швидкій послідовності, в результаті багаторазового ударного та ударно-трясинної дії тупого (тупих) твердого (твердих) предметів індивідуальні та конструктивні особливості контактної поверхні якого (яких) не відобразилися; за виключенням садн, які утворилися в результаті тертя-скользіння. Враховуючи локалізацію та індивідуальні особливості тілесних ушкоджень, які маються, можна судити про те, що ОСОБА_18 , наймовірніше всього, був пасажиром легкового автомобіля. Відповідно до п.п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відкрита травма голови, закрита травма грудної клітини та живота, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, при цьому відкрита черепно-мозкова травма (з множинними переломами кісток зводу та заснування черепа та руйнування мозку в тім`яно-скроневій області справа) перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
-висновками експерта № 3055-Т/16/2206-С/16 та № 30557-Т/16/2206-С/16, згідно яких у крові трупа Тітовського будь-яких спиртів виявлено не було. (т.2 а.с. 146-152).

-висновком судово-медичної експертизи №2007-С/16, яка розпочата 07 листопада 2016 р. та закінчена 02 грудня 2016 р., згідно з яким, у ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлені тілесні ушкодження: голови; тулуба; таза, а також були встановлені ознаки, які звичайно зустрічаються при масивному струсі тіла у вигляді масивних розлитих крововиливів в прикореневій зоні легень, жирової клітчатки забрюшинного простору. Всі вищевказані ушкодження утворилися незадовго до настання смерті, у швидкій послідовності, від дії тупих твердих предметів, якими могли бути й виступаючі частини салону автомобіля, не відтворивших свої індивідуальні особливості в ушкодження. Згідно п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ від 17.01.1995, зазначена травма голови, травми груді, плечового пояса та живота, таза мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення (згідно з п.п. 2.1.2, 2.1.3 «б», «г», «л», «н», «о» «Правил…», садна на кінцівках ознаки легких тілесних ушкоджень (згідно з п.2.3. «Правил…). Причиною смерті ОСОБА_16 була зазначена травма голови, яка привела до набряку-набрякання головного мозку. Крім того, у крові та сечі трупа ОСОБА_16 , метіловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутіловий, ізоаміловий спирти не виявлені. (т.2 а.с. 158-163).

-висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №1031/16 від 23.11.2016, згідно якого місце зіткнення автобусу «І-VAN» та автомобіля «Шевроле Круз» розташовувалося в районі осипу грунту (поз.4 на схемі до протоколу місця ДТП під 06.11.2016). З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, визначити більш точно, де відносно меж проїжджої частини розташовувалося місце зіткнення вказаних транспортних засобів не представляється можливим. В момент первинного контакту взаємне розташування транспортних засобів було таким, що автобус «І-VAN» своєю передньою частиною контактував з правою боковою частиною «Шевроле Круз». В момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автобусу «І-VAN» та автомобіля «Шевроле Круз» був близько до 100 градусів. В момент зіткнення автобус «І-VAN» та автомобіль «Шевроле Круз» знаходилися в русі. Відповісти на питання постанови: «Чи могли бути залишені сліди гальмування зафіксовані в схемі до протоколу огляду місця ДТП від 06.11.2016 року (поз. № 2) автобусом «І-VAN», р.н. НОМЕР_3 ?» та «Якщо так то яка мінімальна швидкість руху автобусу була, виходячи зі слідів гальмування?», не представляється можливим (т.2 а.с. 54-63).
-висновком додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №13467/3358 від 21.03.2017, згідно якого в момент первинного контакту автомобіль Шевроле Круз своєю правою бічною частиною кузова, контактував з передньою частиною автобуса І-VAN, при цьому кут між повздожніми вісями автомобіля Шевроле Круз та автобуса І-VAN становив величину «А» приблизно 100 градусів. Автомобіль Шевроле Круз та автобус І-VAN в момент первинного контакту рухався. Вирішити питання: «Де відносно меж проїжджої частини розташовувалося місце зіткнення автомобіля Шевроле Круз, р/н НОМЕР_1 та автобуса І-VAN, р/н НОМЕР_2 ?» - експертним шляхом не уявляється можливим. Вирішити питання: «Чи могли бути залишені сліди гальмування зафіксовані в схемі до протоколу огляду місця ДТП від 06.11.2016 року (поз. № 2) автобусом І-VAN, р/н НОМЕР_2 ?» - експертним шляхом не уявляється можливим. Якщо виходити з того, що сліди гальмування, які позначені в схемі до протоколу огляду місця ДТП п.2, були залишені автобусом І-VAN, то швидкість руху автобуса І-VAN становила не менше 60 км/год. Вирішити питання: «Яка була швидкість транспортних засобів, виходячи з їх пошкоджень, кінцевого положення та слідової інформації?» - експертним шляхом не уявляється можливим. Питання в частині визначення швидкості руху виходячи зі слідової інформації було вирішено під час дослідження по п`ятому та шостому питанням (т.2 а.с. 64-80).

-висновком судової автотехнічної експертизи №1033/16 від 30.11.2016, згідно якого на момент експертного огляду і на момент ДТП робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Шевроле Круз» перебували в працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на її вихідні параметри. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «Шевроле Круз» знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, вказані в дослідницькій частині висновку. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання постанови: «Якщо маються несправності зазначених систем, то коли вони виникли?», відносно робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «Шевроле Круз», позбавлене логічного сенсу. Несправності ходової частини автомобіля «Шевроле Круз» у вигляді деформації зовнішньої та внутрішньої закраїн диску правого заднього колеса та зміщення даного колеса справа наліво відносно його робочого положення утворилися в результаті ДТП. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання постанови: «Якщо маються несправності зазначених систем, то коли вони виникли?», відносно несправностей ходової частини у вигляді наскрізного пошкодження шини та розриву металу на зовнішній закраїні диску правого заднього колеса автомобіля «Шевроле Круз», з технічної точки зору не являється можливим. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання постанови: «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість виявити їх до виїзду на лінію?», відносно робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «Шевроле Круз», позбавлене логічного сенсу. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання постанови: «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість виявити їх до виїзду на лінію?», відносно несправностей ходової частини автомобіля «Шевроле Круз» у вигляді деформації зовнішньої та внутрішньої закраїн диску правого заднього колеса та зміщення даного колеса справа наліво відносно його робочого положення, позбавлене логічного сенсу. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання постанови: «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість виявити їх до виїзду на лінію?», відносно несправностей ходової частини у вигляді наскрізного пошкодження шини та розриву металу на зовнішній закраїні диску правого заднього колеса автомобіля «Шевроле Круз», з технічної точки зору, не виявляється можливим (т.2 а.с. 81-88).
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №1962 від 15.03.2017, згідно якого характер пошкодження внутрішньої боковини шини заднього правого колеса автомобіля Chevrolet-Cruze реєстраційний номер НОМЕР_1 свідчить про те, що дане пошкодження є пробоєм з наступним розривом шини. Більш детальний механізм утворення пошкодження шини заднього правого колеса автомобіля Chevrolet-Cruze реєстраційний номер НОМЕР_1 викладено в дослідницькій частині висновку експертизи.

Причиною розгерметизації шини заднього правого колеса автомобіля Chevrolet-Cruze реєстраційний номер НОМЕР_1 є пошкодження колеса та його шини, які утворилися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні автобуса І-VAN реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем Chevrolet-Cruze реєстраційний номер НОМЕР_1 . Розгерметизація шини заднього правого колеса автомобіля Chevrolet-Cruze реєстраційний номер НОМЕР_1 виникла в момент дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з автобусом І-VAN реєстраційний номер НОМЕР_2 . (т.2 а.с. 90-99).

- висновком судової автотехнічної експертизи №1032/16 від 29.11.2016, згідно якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автобусу «І-VAN» знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, вказані в дослідницькій частині висновку. На момент експертного огляду і на момент ДТП, ходова частина автобуса «І-VAN» перебувало в працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на її вихідні параметри.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання постанови: «Якщо маються несправності зазначених систем, то коли вони виникли?», відносно робочої гальмівної системи та рульового керування автобуса «І-VAN», з технічної точки зору, не виявляється можливим.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання постанови: «Якщо маються несправності зазначених систем, то коли вони виникли?», відносно ходової частини автобуса «І-VAN», позбавлене логічного сенсу.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання постанови: «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість виявити їх до виїзду на лінію?», відносно робочої гальмівної системи та рульового керування автобуса «І-VAN», з технічної точки зору не виявляється можливим. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішення питання постанови: «Якщо виявлені несправності виникли до ДТП, чи мав водій можливість виявити їх до виїзду на лінію?», відносно ходової частини автобуса «І-VAN», позбавлене логічного сенсу (т.2 а.с. 100-109).

- висновком комплексної судової трасологічної та автотехнічної експертизи №13450/13642 від 27.03.2017, згідно якого фрагмент патрубку, закріпленого на гальмівному крані, і фрагмент патрубку, що зафіксований у гальмівному шлангу, раніше складали одне ціле патрубок гальмівного крану. Механізмом відділення фрагментів патрубку є злам, без використання будь-яких інструментів. Не виключене пошкодження гальмівного шлангу (шляхопроводу гальмівної системи) під час зіткнення автобусу І-VAN реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем Шевроле Круз реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.с. 110-120).
- висновком судової металознавчої експертизи №201 від 16.03.2017, згідно якого руйнування наданого на дослідження рульового валу в місці з`єднання з рульовим механізмом автобуса «І-VAN», р/н НОМЕР_2 обумовлено дією ударного навантаження, величина якого перевищила межу міцності матеріалу, з якого виготовлений рульовий вал.
Руйнування рульового валу в місці з`єднання з рульовим механізмом автобуса «І-VAN», р/н НОМЕР_2 виникло в момент ДТП за причини, викладеної в дослідницькій частині висновку. (т.2 а.с. 121-125).
- висновком спеціаліста-автотехніка Харківського національного автомобільно-дорожнього університету від 23.03.2017, згідно якого амортизатори автобуса «І-VAN», р/н « НОМЕР_2 », які надані для дослідження знаходяться у працездатному стані. В ході проведення стендових іспитів були встановлені технічні характеристики амортизаторів (зусилля на штоці амортизаторів при ході стиснення знаходиться у межах 20-25 кг, а при ході відбою 150-200 кг), що відповідають їх працездатному стану (т.2 а.с. 129-131).
- висновком судової автотехнічної експертизи №1053/16 від 23.11.2016, згідно якого за свідченнями водія ОСОБА_25 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Шевроле Круз» ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Шевроле Круз» ОСОБА_13 визначалася шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля «Шевроле Круз» ОСОБА_13 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
У даній дорожній обстановці водій автобусу «І-VAN» ОСОБА_15 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання постанови: «Чи мав водій автобуса «І-VAN», р/н НОМЕР_2 , технічну можливість уникнути ДТП?» та «Чи є в діях водія автобуса «І-VAN», р/н НОМЕР_2 , невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою?», за свідченнями свідка ОСОБА_15 , з технічної точки зору, не виявляється можливим.
За свідченнями водія ОСОБА_22 , у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Шевроле Круз» ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Шевроле Круз» ОСОБА_13 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Шевроле Круз» ОСОБА_13 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
У даній дорожній обстановці водій автобусу «І-VAN» ОСОБА_15 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання постанови: «Чи мав водій автобуса «І-VAN», р/н НОМЕР_2 , технічну можливість уникнути ДТП?» та «Чи є в діях водія автобуса «І-VAN», р/н НОМЕР_2 , невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою?», за свідченнями свідка ОСОБА_22 , з технічної точки зору, не виявляється можливим (т. 2 а.с. 168-173).
- постановою про закриття кримінального провадження від 29.03.2017 року, згідно з якою досудове розслідування відносно водія ОСОБА_15 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину (т. 2 а.с. 174-175).

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_13 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Зазначені вище показання свідків, письмові докази по справі, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_13 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_13 не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 3 ст. 286 КК України.

При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_13 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, поза розумним сумнівом.

Доводи апеляції обвинуваченого щодо недоведеності факту керування автомобілем саме ОСОБА_13 в момент ДТП є необґрунтованими, засновані на припущеннях та спростовуються дослідженими по справі доказами, зокрема, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_13 , даними в суді першої інстанції, згідно яких ніхто, крім нього, за кермом автомобіля сидіти не міг; показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які першими підійшли до автомобіля Шевроле після зіткнення з автобусом, й бачили трьох мертвих пасажирів та водія, з ознаками життя, якого забрали лікарі швидкої допомоги.
Апеляційним судом перевірені доводи апеляційної скарги про проведення судово-автотехнічної експертизи в упередженому НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України, замість ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С., та не встановлення безпосереднього місця зіткнення, чиї сліди гальмування в ході огляду місця події зафіксовано на проїжджій частині, яка була швидкість одного та другого транспортного засобу та ін.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_13 не надано доказів на підтвердження обставин, що викликають обґрунтований сумнів в об`єктивності та неупередженості судових експертів НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України. Крім того, 09.12.2016 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_26 проведено додаткову судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу №13467/3358 (т.2 а.с. 65-80), на вирішення експертам були поставлені такі ж запитання, про які йдеться в апеляційній скарзі, тому колегія суддів вважає вказані доводи апеляційної скарги необґрунтованими.
Серед доводів апеляційної скарги зазначено про недоведеність судом причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_13 та дорожньо-транспортною пригодою, а також, з урахуванням того, що він не пам`ятає цієї події, судом не з`ясовано причину ДТП, і, як припущення, вказано про можливість настання ДТП внаслідок його стану здоров`я.
Проте з такими доводами не погоджується колегія суддів, оскільки судом було встановлено, що в процесі руху поблизу будинку №49 по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, водій ОСОБА_13 почав знижувати швидкість до 30-40 км/год, після чого, раптово почав здійснювати маневр лівого повороту, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, чим грубо порушив вимоги п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;
-п.10.4 «Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот…», та допустив зіткнення з автобусом «І-VAN А07А1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку.
Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та письмовими доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.11.2016 р., висновком судової автотехнічної експертизи №1053/16 від 23.11.2016 р.
Вищезазначене свідчить про наявність вини ОСОБА_13 у порушенні ним ПДР України, та як наслідок вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що ймовірною причиною зіткнення транспортних засобів могло бути запаморочення чи конвульсія не ґрунтуються на матеріалах провадження, є безпідставними. Дана обставина стороною захисту жодним чином не підтверджена, при цьому, згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Натомість зазначений довід спростовується матеріалами справи, а саме: довідкою КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» від 27.12.2016 року №7398, згідно якої ОСОБА_13 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до даної медичної установи не звертався (т.2 а.с. 185).
Крім того, по справі не встановлено будь-яких даних щодо наявності перешкод, які б могли завадити обвинуваченому бачити та об`єктивно сприймати дорожню обстановку: асфальтове покриття було сухе та освітлене.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що причиною настання суспільно небезпечного наслідку у виді смерті трьох осіб є саме порушення обвинуваченим вказаних вище пунктів ПДР України у конкретній дорожній ситуації, і між його діянням та наслідками є причинний зв`язок, з таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Колегією суддів перевірені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_13 в частині розміру присуджених сум на відшкодування потерпілим моральної шкоди, в результаті встановлено наступне.
Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Частиною 2 статті 1187 ЦП України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що потерпілим ОСОБА_10 заявлено позов до ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди в сумі 1282600,00 (один мільйон двісті вісімдесят дві тисячі шістсот) грн., завданої утратою сина в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

З таких же підстав потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_11 також подано цивільні позови до ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди в сумі 1950000 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят тисяч) грн. кожному.

Судом першої інстанції всебічно, повно і неупереджено досліджені матеріали кримінального провадження щодо вказаних цивільних позовів, пред`явлених потерпілими та, відповідно до статей 1167, 1168 ч.2, 1187 ч.2 ЦК України, обґрунтовано визнано можливим частково задовольнити позови, з наведенням відповідних мотивів прийнятого ним рішення й присуджено до стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. кожному.
Крім того, районним судом присуджено відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 за рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» по 17400 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. кожному.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи та тяжкі наслідки дорожньо-транспортної пригоди у виді загибелі трьох осіб, апеляційні доводи ОСОБА_13 про те, що суд невірно встановив розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 є суб`єктивними та необґрунтованими й такими, що не спростовують правильність висновків суду.

Зазначений у вироку розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих, судом визначено з урахуванням характеру та обсягу перенесених потерпілими страждань, які пов`язані з втратою ними синів. Підстав для зменшення цього розміру немає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить посилань на передбачені ст. 415 КПК України порушення, перелік яких є вичерпним, які б давали суду апеляційної інстанції законні підстави для скасування рішення суду та призначення у кримінальному провадженні нового судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх обґрунтованістю, мотиви, з яких були прийняті вказані рішення, докладно, логічно та переконливо викладено в оскаржуваному вироці, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого їх не спростовують.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування або зміни та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_13 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: