Провадження № 11-кп/824/3115/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: вироком Бориспільського районного суду Київської області від 24.12.2009 за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; вироком Бориспільського районного суду Київської області від 23.10.2012 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі; вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2013 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 21.02.2014 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2019 року за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2019, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Ухвалено після вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 затримати та помістити до ДУ «Київський СІЗО»; строк відбування покарання відраховувати з моменту звернення вироку до виконання - затримання ОСОБА_7 та поміщення його до ДУ «Київський СІЗО».

Цим же вироком вирішено питання щодо цивільних позовів та речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, вчинених за наступних обставин.

ОСОБА_7 , 19.04.2019, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи біля входу до магазину «Новус», розташованого по пл. Гостомельській, 1 у м. Києві, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переконавшись та вважаючи, що за злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до велосипеда, викрав велосипед марки «Ардіс South», вартістю 4133 грн. 85 коп., який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_9 , 10 травня 2019 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи біля входу до магазину «Леруа Марлен», розташованого по вул.. Кільцева дорога, 12 у м. Києві, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переконавшись та вважаючи, що за злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до велосипеда, викрав велосипед марки «Comanche Niegara», вартістю 8000 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_9 , 15 травня 2019 року, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи біля входу до магазину «Леруа Марлен», розташованого по вул.. Кільцева дорога, 12 у м. Києві, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переконавшись та вважаючи, що за злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до велосипеда, за допомогою заздалегідь підготовлених ножиць по металу розділив велосипедний трос та викрав велосипед марки «Кельвін Індепенденс», вартістю 1700 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його протиправних дій, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2019 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, пом`якшити йому покарання, застосувати положення ст.ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання судом першої інстанції в повній мірі не враховано обставин, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, вчинив протиправні дії внаслідок збігу тяжких обставин, має проблеми зі здоров`ям, відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_11 . Також зазначає, що районним судом не було залучено захисника, що порушило його права, зокрема, право на захист.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги за адресою зазначеною в апеляційній скарзі, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із абз.4 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 районний суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 районний суд в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, роль обвинуваченого у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зі слів працює неофіційно, неодружений, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Крім того, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а тому суд обгрунтовано призначив йому покарання із застосуванням положень ст.71 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства.

Із огляду на це, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення більш м`якого покарання такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо порушення його права на захист колегія суддів також вважає необґрунтованими в зв`язку з наступним.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст.63 Конституції України закріплює таке право на захист.

Стаття 20 КПК України розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження та в якій закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

На підставі положень ст.48 КПК захисник може у будь-який момент бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особа и за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що особа є вільною у своєму виборі щодо залучення захисника в кримінальному процесі у разі, коли участь останнього не є обов`язковою для реалізації та захисту таких прав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було вручено обвинуваченому ОСОБА_7 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, в якій було зокрема і роз`яснено право мати захисника, в тому числі і на надання йому безкоштовної правової допомоги (а.п.27). Під час підготовчого судового засідання та судового розгляду судом першої інстанції було з`ясовано чи розуміє обвинувачений свої права та обов`язки, чи не потребує роз`яснень. На що обвинувачений надав ствердну відповідь, що права і обов`язки розуміє та додаткових роз`яснень не потребує. Вказані обставини підтверджуються журналами судового засідання від 10.07.2019 року та 15.08.2019 року (а.п. 28-29, 54-56), а також аудіозаписами судових засідань.

Виходячи з пред`явленого обвинувачення особі в цьому кримінальному провадженні, участь захисника не є обов`язковою, а тому, реалізуючи своє право на захист, обвинувачений обрав спосіб захищати свої права та інтереси самостійно, що не заборонено кримінальним процесуальним законом, не є порушенням його конституційних прав та свобод і не вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, апеляційним судом під час апеляційного розгляду встановлено не було. Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :