Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/927/19
Номер провадження 1-кп/530/94/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.08.2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в підготовчому засіданні,клопотання прокурорапро обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженому, не працюючому, раніше судимому, який утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 03.11.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор звернувся до суду із вищевказаним клопотанням. Заявлене клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від: 24.02.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 30.03.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 22.05.2013 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 17.12.2013 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; Дергачівським районним судом Харківської області від 17.04.2015 року за ч.2 ст.393, ст.71, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, згідно з ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2015 року пом`якшено покарання за ч.2 ст.393 КК України із застосуванням ст.69 КК України з 5 років позбавлення волі до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського р/с м. Харкова від 17.12.2013 року і призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі, та будучи притягнутим до кримінальної відповідальності слідчим Індустріального ВП ГУНП в Харківській області 25.09.2018 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та від 07.12.2018 року за ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став і маючи не зняту і непогашену судимість, знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин:
В один із днів на початку жовтня 2018 року в обідню пору ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом розбиття віконного скла проник до будинку нежилого господарства ОСОБА_5 , розташованого в АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_5 речі, а саме: монітор «LG» Flatron 23EA53TA, серійний номер 307NDCRE8819, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.; комп`ютерний системний блок «ТОВ ЕТЕ Логістик», 3Q PC Unity A3316-ELA6 3500 AMD A55/4GB DDR3/1TBRADEON HD7570 2 GB_+RW/400WOS, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 3287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 50 коп.; клавіатуру 4TECH, вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 250 грн. 00 коп.; комп`ютерну мишку «Logitech», вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 76 грн. 67 коп.; телевізор «SUPRA», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 733 грн. 33 коп.; DVD - програвач «LG» DKE 574XB, 511SHXJ001818 з пультом «LG» DVD 6711R1P070L, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 256 грн. 67 коп.; дві колонки до комп`ютера марки «Logitech», вартість яких згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №562 від 18.02.2019 року становить 416 грн. 67 коп.
В подальшому викраденими речами ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд і в результаті даної крадіжки потерпілій ОСОБА_5 було завдано майнової шкоди на загальну суму 7420 (сім тисяч чотириста двадцять) грн. 84 коп. Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
У вчиненні даного кримінального правопорушення таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Карпилівка, Охтирського району, Сумської області, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, неодружений, раніше судимий, зареєстрований в АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на свідка; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування вказаних ризиків прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину,не навчається, ніде не працює, доходу немає, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.
Заслухавши обґрунтування клопотанняпрокурора ОСОБА_3 ,який підтримав своє клопотання, та підозрюваного ОСОБА_4 , який згідний з даним клопотанням, вивчивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується, матеріалами клопотання дослідженими в судовому засіданні та матеріалами досудового розслідування. Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням у житло, а тому є підстави вважати, що він в подальшому може продовжити дану злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час. Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні операції об`єднаних сил та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), на даний час утримується під вартою по вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, що відносяться до категорії тяжких, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 6 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає не застосовувати заставу до підозрюваного ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, який виразився в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 193,196-197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурорапро обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 який, утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у виді тримання під вартою задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка, Охтирського району, Сумської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який обчислювати з01.08.2019 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 30 вересня 2019 року.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_4 звільняється з-під варти в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134470 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, р/р 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор» або Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" або Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23»негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово слідчого, що звернувся з клопотанням, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» або Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_4 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки, покладенні на підозрюваного та наслідки їх невиконання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу слідчого та прокурора, суду з місця свого проживання
- повідомляти слідчого, прокурора, суду про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого та прокурора, суду за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Призначити підготовче засідання на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у відкритому судовому засіданні на 12 серпня 2019 року о 14 год. 00 хвилин, в залі Зіньківського районного суду Полтавської області, за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілого.

Зобов"язати командира РКС ГУНПв Полтавській області ОСОБА_6 доставити всудове засідання на 12 серпня 2019 року о 14 год. 00 хв., підозрюваного ОСОБА_4 , який утримується під вартою у державній станові «Полтавська установа виконання покарань № 23» (м. Полтава, вулиця Пушкіна, 91).

У підготовче судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1