Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року
м. Київ

справа № 709/700/16-к
провадження № 51-3714км19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000160 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2018 року, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням два роки.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 15 786,21 грн матеріальної та 30 000 грн моральної шкоди, а всього 45 786,21 грн. В решті вимог відмовлено.
Задоволено позов прокуратури Черкаської області в інтересах Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» про стягнення витрат з ОСОБА_6 на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 4 245 грн.

Задоволено позов прокуратури Черкаської області в інтересах Чорнобаївської центральної районної лікарні про стягнення витрат з ОСОБА_6 на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 340 грн.
За вироком, ОСОБА_6 02 травня 2014 року, перебуваючи на полі, під час сварки, яка в нього виникла на ґрунті з`ясування особистих відносин з ОСОБА_8 , з приводу приналежності земельної ділянки та з метою припинення її оброблення останнім, з мотивів особистої неприязні до нього та, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 предметом схожим на автомобільний домкрат численні удари по ногам, обличчю та руках, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Посилається на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Зазначає, що клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та витребування інформації щодо трафіку їх телефонів залишилося без уваги суду.
Вказує на те, що стороною обвинувачення не здійснене відкриття в порядку статті 290 КПК протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 10 червня 2014 року.
Зауважує, що суд безпідставно послався на роздруківку з`єднань абонентського номера НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , оскільки всі телефони зміни охорони з`єднані переадресацією для оперативності прийому дзвінків.
Щодо цивільного позову, вважає, що потерпілим не підтверджено суми витрат на лікування та пальне, крім того, зазначає, що прокурор не мав повноважень на звернення в інтересах Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради».
Потерпілий подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що касаційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки клопотання про допит свідків та витребування інформації щодо трафіку їх телефонів заявлялися у суді першої інстанції не мали чіткого обґрунтування та були визнані судом такими, що подані передчасно. В суді апеляційної інстанції зазначені клопотання не заявлялись.
Щодо допиту охоронців, потерпілий вказує, що свідок ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, хоча його повідомляли, накладали штрафи та оголошували привід. Крім цього, допит свідка ОСОБА_16 був неодноразово проведений.
Також, посилання про невідкриття роздруківки дзвінків є надуманим, оскільки в протоколі ознайомлення з матеріалами досудового розслідування є підписи засудженого та його захисника.
Щодо цивільного позову зазначив, що сума 3450 грн це сплата за вироб системи «КРАБ» для скріплювання розбитого наколінника правої ноги; 1100 грн. сплата за пластину, якою була скріплена малогомілкова берцева кістка правої ноги. Ці витрати підтверджуються сертифікатами, які досліджувалися в суді. Щодо витрат на пальне, зазначив, що у зв?язку з тим, що в результаті вчиненого кримінального правопорушення у нього були пошкодженні ноги, до лікарні його доставляла дружина на власному авто. Інші чеки співпадають з датами лікування вибитих зубів, а матеріали провадження містять виписку про лікування.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений та його захисник просили задовольнити касаційну скаргу у повному обсязі, скасувати ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженого. Зазначила, що стороною захисту не заявлялися клопотання під час апеляційного розгляду про допит свідків або про витребування інформації щодо трафіку їх телефонів, про що свідчать письмові матеріали кримінального провадження та звукозапис судового засідання в апеляційному суді, а отже, суд апеляційної інстанції діяв у відповідності до вимог статті 404 КПК. Щодо доводів сторони захисту про те, що прокурор не мав повноважень на звернення з цивільним позовом в інтересах Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», прокурор, яка приймала участь у касаційному провадженні, з посиланням на положення частини 3 статті 128 КПК та частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» стверджувала про законність дій прокурора, який брав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції.

Потерпілий підтримав доводи, які він зазначив у своїх запереченнях. Просив у задоволенні касаційної скарги засудженого відмовити, а ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року залишити без зміни.
Представника потерпілого ОСОБА_17 було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання він не з`явився. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин його неприбуття до Суду від нього не надходило.
Мотиви Суду
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Положеннями статті 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
При перевірці кримінального провадження судом касаційної інстанції установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, та кваліфікацію його дій за цією нормою кримінального закону, судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку місцевого суду відповідно до статей 372, 404 КПК наведено докладні мотиви.
Так, в основу судового рішення було обґрунтовано покладено показання: потерпілого ОСОБА_8 , які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 .
Рішення суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується також дослідженими в суді письмовими доказами, зокрема: висновком експерта № 903 від 05 травня 2014 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 12 червня 2014 року та додатками до нього; ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22 серпня 2014 року з додатками, в яких міститься роздруківка з`єднань та SMS-повідомлень абонентського номера НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 в період часу з 00-00 год. 02 травня 2014 року по 23-59 год 03 травня 2014 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21 липня 2014 року та додатками до нього, згідно з яким свідок ОСОБА_18 , впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 02 травня 2014 року, перебуваючи на полі побігла разом з іншим охоронцем за її чоловіком; висновком експерта № 1556 від 22 липня 2014 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, наведених в протоколі слідчого експерименту.
Відповідно до вимог частини 3 статті 404 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини справи, лише за клопотанням учасників судового провадження, однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, таких клопотань під час апеляційного розгляду справи не надходило, тому суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості надати наявним доказам іншої оцінки.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання про допит ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та витребування інформації про трафік їх телефонів та клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та витребування інформації про трафік їх телефонів під час апеляційного розгляду не заявлялось.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції використав всі процесуальні можливості для допиту свідка ОСОБА_15 , який теж був охоронцем, однак встановити його місце перебування та доставити його до залу судового засідання не було можливості. В суді апеляційної інстанції клопотання про допит свідка ОСОБА_15 не заявлялося.
Доводи касаційної скарги щодо не відкриття в порядку статті 290 КПК протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10 червня 2014 року не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться розписки засудженого та його захисника про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Цивільний позов в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 15 786,21 грн судом було розглянуто та задоволено, враховуючи обґрунтованість даних вимог.
Відповідно до вимог частини 3 статті 128 КПК цивільний позов в інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».
Згідно з приписами частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Тому судом обґрунтовано задоволено цивільні позови прокуратури Черкаської області, подані в інтересах Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» та Чорнобаївської центральної районної лікарні про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого.
Висновки апеляційного суду про залишення апеляційної скарги ОСОБА_6 без задоволення належним чином мотивовані, а ухвала апеляційного суду є достатньо обґрунтованою відповідно до вимог статті 419 КПК. Із зазначеними у ній висновками погоджується і колегія суддів.
Керуючись статтями. 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

у х в а л и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3