Провадження № 1-кп/161/25/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 03 червня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурор - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_5

законного представника потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження № 0000079 від 09.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорохорин Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-за ст.ст.286 ч.1 та 135 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 , 08.01.2018 року, близько 21:40 год., в темну пору доби, керуючи, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель Вектра» н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись по проспекту Відродження в крайній лівій смузі руху в напрямку до проспекту Молоді зі сторони вул. Рівненської в м. Луцьку, зі швидкістю приблизно 50-55 км./год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 14а по проспекті Відродження в м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю тим самим, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, порушивши п.п.2.3 (б), 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка здійснювала перехід проїжджої частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на останню. Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку в лівій тім`яній частці з посттравматичним субарахноідальним крововиливом над тенторіумом і по міжпівкулевій щілині на рівній тім`яних долей ззаду. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 206 від 06.03.2018 року, за ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку в лівій тім`яній частці з посттравматичним субарахноїдальним крововиливом над тенторіумом і по міжпівкулевій щілині на рівні долей ззаду відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для її лікування знадобився час більше 21-ї доби. В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п.2.3 (б), 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Поряд з цим, він же, 08.01.2018 року, близько 21:40 год., після того, як допустив наїзд автомобілем марки «Опель Вектра» н.з. « НОМЕР_1 » на потерпілу ОСОБА_5 , завідомо знаючи, що остання перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди і яку обвинувачений ОСОБА_8 поставив в небезпечний для життя стан, маючи змогу надати їй допомогу на місці ДТП, не зупинився та самовільно покинув місце пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений в обвинувальному акті злочин. Цивільний позов прокурора визнав повністю, а щодо цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу визнав частково, зокрема, матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу визнав повністю, а моральну шкоду визнав частково, зокрема, 50 тисяч гривень. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_8 розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 , яка підтвердила факт здійснення на неї наїзду ОСОБА_8 , при обставинах, що зазначеному в обвинувальному акті, однак самі обставини в момент наїзду на неї не пам`ятає, так як після дорожньо-транспортної пригоди втратила свідомість і частково пам`ять, а пам`ятає лише як виходила з доми з ОСОБА_9 .. Заявлений цивільний позов підтримала повністю та просила задовольнити, а також наполягала на призначенні виключно суворого покарання ОСОБА_8 ;

-показами даними в судовому засіданні законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , який показав, що 08.01.2018 року, близько 22:00 год. до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що на його дочку здійснив наїзд автомобіль на нерегульованому пішохідному переході по пр. Відродження в м. Луцьку. Після чого він відразу поїхав до місця пригоди. Прибувши, він побачив карету швидкої допомоги в якій лежала його дочка без свідомості, після чого вони поїхали до лікарні;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , який показав, що 08.01.2018 року, близько 21:40 год. він разом із ОСОБА_5 переходили проїжджу частину дороги по пр. Відродження в м. Луцьку, поблизу магазину «Там-Там». Підійшовши до нерегульованого пішохідного переходу разом із потерпілою, їх зліва пропускали два автомобілі, а коли вони підійшли до осьової лінії розмітки дороги, з правої сторони зупинився сірого кольору автомобіль, а за ним рухався автомобіль марки «Опель Вектра» темного кольору, який виїхав на смугу зустрічного руху, де знаходилась потерпіла та скоїв наїзд на неї, після чого призупинився щоб об`їхати ОСОБА_5 , після чого поїхав, тобто втік з місця пригоди. ОСОБА_9 відразу підбіг до потерпілої, яка в цей час лежала на проїжджій частині дороги без свідомості та почав слухати чи вона жива, після чого зателефонував батькові потерпілої та повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. В подальшому приїхала карета швидкої допомоги і забрали ОСОБА_5 в реанімаційне відділення медичного закладу. Хто викликав швидку допомогу та працівників поліції йому не відомо, так як зібралось багато людей навколо;

-висновком експерта № 144 від 12.02.2018 року;
-додатковим висновком експерта № 206 від 06.03.2018 року, згідно якого в потерпілої були виявлені та документально зафіксовані тілесні ушкодження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
-протоколом огляду місця події від 08.01.2018 року;
-протоколом огляду місця події від 10.01.2018 року;
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.286 ч.1 та 135 ч.1 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 , своїми протиправними необережними діями, що виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України, крім того, він же, своїми умисними діями, направленими на завідоме залишення без допомоги потерпілій ОСОБА_5 , яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватись про неї і мав змогу надати їй допомогу, а також в разі, коли він сам поставив потерпілу ОСОБА_5 в небезпечний для життя стан, вчинив злочин, передбачений ст.135 ч.1 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії злочинів не великої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом враховується те, що останній раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав повністю, має постійне місце проживання за яким характеризується із позитивної сторони, його молодий вік, частково відшкодував завдані збитки, однак як протягом досудового розслідування даного кримінального провадження, так і судового слідства не відшкодував повністю завдані збитки потерпілій, остання в судовому засіданні наполягала на призначенні виключно суворого покарання обвинуваченому, а також враховуючи наслідки, що настали, стан здоров`я потерпілої, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання ОСОБА_8 слід призначити в межах санкції ст.ст.286 ч.1, 135 ч.1 КК України та із врахуванням ст.70 ч.1 КК України у виді обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_8 залишив потерпілу в небезпечному для життя стані, хоча й мав реальну можливість надати їй допомогу, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, слід задовольнити частково, зокрема, матеріальну шкоду із врахуванням письмової заяви про збільшення позовних вимог, а також витрати пов`язанні із наданням правової допомоги, слід задовольнити повністю, а моральну шкоду слід задовольнити частково, тобто стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в користь потерпілої ОСОБА_5 , суд враховує положення ст.23 ч.3 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. А тому, приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та викладені вище вимоги законодавства України з цього приводу, суд вважає, що в даному конкретному випадку, як встановлено під час досудового розслідування, так і в ході судового слідства, потерпіла ОСОБА_5 потребує та продовжує лікування, а тому з врахуванням глибини душевних страждань, вимушених та незворотних змін у житті потерпілої, які настали в результаті вчинення обвинуваченим злочину, що такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає положенням ст.23 ч.3 ЦК України.
Цивільний позов прокурора Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , слід залишити без задоволення, оскільки такі витрати відшкодовані обвинуваченим повністю.
Речові докази в даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.286 ч.1 та 135 ч.1 КК України, та призначити покарання:
-за ст.286 ч.1 КК України у виді 2 (два) роки обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
-за ст.135 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання до відбуття ОСОБА_8 у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу даного вироку в законну силу, і відповідно до ст.194 ч.5 КПК України і покласти наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі м. Луцьк та Луцького району Волинської області, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради до ОСОБА_8 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат пов`язаних із наданням правової допомоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 24435,92 (двадцять чотири тисячі чотириста тридцять п`ять гривень дев`яносто дві копійки) гривень, моральну шкоду в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та витрати пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень.
Арешт, що накладений на автомобіль марки «Опель Вектра 2.0 DTI» н.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , 1999 року випуску, який знаходиться до території Луцького ВП ГУНП у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2 Волинської області, володільцем якого є ОСОБА_11 , а власником Majcher Anna Teresa скасувати.
Речові докази осип скла та пластмаси, а також резинка для волосся, чохол від керма автомобіля, змиви з ручки коробки передач автомобіля, сліди рук, частина крила автомобіля марки «Опель Вектра» н.з. « НОМЕР_1 », що знаходяться в камері схову речових доказів Луцького ВП ГУНП у Волинській області знищити.
Речовий доказ автомобіль марки «Опель Вектра» н.з. « НОМЕР_1 », що знаходиться на території Луцького ВП ГУНП у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2 Волинської області повернути ОСОБА_11 , без оплати за зберігання.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: