УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000916 від 14.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000916 від 14.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування перевіряються факти викладені в заяві ОСОБА_5 , від 13.06.2019, відносно невстановлених осіб, які маючи спільний намір на заволодіння грошовими коштами які належать останній.

Правова кваліфікація 3 ст. 190 КК України: заволодіння грошовим коштами шляхом обману, вчинене у великих розмірах.

Як вбачається з заяви ОСОБА_5 , у 2018 році під час спілкування зі своєю знайомою, приватним нотаріусом ОСОБА_6 , остання познайомила ОСОБА_5 , з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , з яким в неї в подальшому склались стосунки, що супроводжувались спільними зустрічами та проведенням дозвілля.

Під час однієї з зустрічей дізнавшись, що ОСОБА_5 є лікарем-гінекологом вищої категорії, чоловік на ім`я ОСОБА_7 запропонував їй створити та очолити приватний медичний заклад гінекологічного профілю. При цьому постійно стверджував, що має впливових знайомих, які можуть значно спросити процедуру оформлення дозвільних документів та отримання ліцензій, у тому числі і допомогти з пошуком та відведенням земельної ділянки для будівництва медичного закладу.

У подальшому ОСОБА_5 почала збирати на відкриття медичного закладу грошові кошти, беручі у борг у своїх знайомих. В березні 2019 року особа на ім`я ОСОБА_7 , повідомила ОСОБА_5 про необхідність здійснення першого внеску в розмірі 20000 доларів США, та в найближчий час буде здійснення оформлення дозвільних документів на приватну медичну практику, оформлення її завідуючою медичного закладу та відведення земельної ділянки.

Далі, оскільки ОСОБА_5 її знайомі вже перестали давати грошові кошти в борг, ОСОБА_7 запропонував звернутись до ломбарду «Сіндікат» за для отриманням позики під заставу належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на що вона дала свою згоду.

Згідно даних з Держаного реєстру речових прав на нерухому майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, 22.03.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , було посвідчено договір купівлі продажу № 1009, згідно якого ОСОБА_5 , відчужувала та передавала, а ОСОБА_9 , приймав у власність квартиру АДРЕСА_2 . Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державного реєстру прав на нерухоме майно, дану квартиру, було продано за згодою сторін за 787640 гривень. Після отримання грошових коштів, 210000 гривень було передано ОСОБА_10 , як погашення заборгованості, в якості виконання обов`язку за договором позики від 29.11.2018 року, що був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 .

Однак, після передачі грошових коштів чоловікові на ім`я ОСОБА_7 , в розмірі 5000 доларів США, останній зник. Також, в показах ОСОБА_5 , повідомляє, що під час спілкування з директором ТОВ «Синдикат», їй стало відомо, що особа яка представлялась ім`я ОСОБА_7 , насправді є ОСОБА_12 , 1985 р.н.

Згідно даних ІІПС ГУНП «Армор», встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше був засуджений за ч.1, ч.2 ст.259 КК України та ч.4 ст.190 КК України, останнє було направлено до суду з обвинувальним актом 31.04.2014 року.

Так, слідчий вказує на те, що в ході досудового розслідування факти можуть свідчити про шахрайські дії, направлені на заволодіння грошовими коштами потерпілої, під дією яких ОСОБА_5 вимушена була здійснити продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , третім особам.

Крім того, слідчий зазначає, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, унеможливлення втрати речових доказів, збереження речей (майна), які є знаряддям (засобами) вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вважаю за необхідне звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 163 кв.м. (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), даний момент право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_9 .

Слідчий просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

В судовому зсіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання посилаючись на викладені в ньому доводи.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши слідчого, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання слідчого, у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовим доказом квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, сам по собі факт визнання даного об`єкту нерухомого майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначений об`єкт нерухомого майна повністю відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як доказ у кримінальному провадженні, тобто який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не доведено необхідності в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, як необґрунтоване, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000916 від 14.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1