КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5556/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВССУ Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської області ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 год. 25 хвилин 10 листопада 2019 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000292 від 22.08.2019, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгорорд, Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності є незаконним через відсутність відомостей на підтвердження причетності ОСОБА_8 до інкримінованих кримінальних правопорушень. Вказує на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає, що в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_10 , яка була присутня під час затримання ОСОБА_8 , яке не було задоволено.
Також сторона захисту зазначає, що в матеріалах кримінального провадження, які додані до клопотання, відсутня постанова про визначення групи прокурорів в кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за № 0000292, а тому в слідчого судді були відсутні законні підстави допустити до судового засідання прокурорів ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , а прокурор ОСОБА_6 не мала права погоджувати повідомлення про підозру.
Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що протокол затримання складений в іншому кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0000667 та вказує, що ОСОБА_8 був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, хоча за версією слідства події кримінальних правопорушень мали місце 21.08.2019, тобто за 4 тижні до дати затримання останнього. Додає, що подані стороною обвинувачення матеріали зібрані з різних кримінальних проваджень, які не об`єднані в одне кримінальне провадження.
Крім того, адвокат звертає увагу суду на те, що повідомлення про підозру є незаконним, оскільки підозра повідомлена затриманому ОСОБА_8 після спливу 24 годин з моменту затримання. Стверджує, що підозра повідомлена слідчим слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , який не мав на це повноважень, оскільки не є уповноваженою особою в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000292.
У підсумку адвокат вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки до моменту повідомлення ОСОБА_8 про підозру, не було допущено захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000292, відомості про яке 22.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
22 серпня 2019 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
22 серпня 2019 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000293, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
22 серпня 2019 року, матеріали кримінального провадження внесеного доЄдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 та матеріали кримінального провадження№0000293 об`єднано в одне провадження та присвоєно №0000292.

Під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292, виявлено ознаки злочину передбаченого ст. 257 КК України, про що 11.09.2019 відомості про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 257 КК України.
12 вересня 2019 року, матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 та матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667, об`єднано в одне провадження та присвоєно №0000292.
13 вересня 2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України.
13 вересня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

14 вересня 2019 року старший слідчий в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської області ОСОБА_6 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2019 року дане клопотання задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 год. 25 хвилин 10 листопада 2019 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000292 від 22.08.2019.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність відомостей на підтвердження причетності ОСОБА_8 до інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 , протоколі огляду місця події від 22.08.2019, протоколі огляду місця події від 22.08.2019, протоколі допиту ОСОБА_14 від 22.08.2019, протоколі додаткового допиту ОСОБА_14 від 22.08.2019, протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 24.08.2019, протоколі допиту ОСОБА_15 від 22.08.2019, протоколі додаткового допиту ОСОБА_15 від 06.09.2019, протоколі проведення обшуку від 12.09.2019 у автомобілі «OpelVectra»,яким користувався ОСОБА_8 , протоколі обшуку від 12.09.2019 гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , протоколі додаткового допиту ОСОБА_14 від 13.09.2019, протоколі пред`явлення предмету для впізнання за участю ОСОБА_13 від 13.09.2019, протоколі додаткового допиту ОСОБА_15 від 13.09.2019, протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_15 від 13.09.2019, протоколі огляду речових доказів від 13.09.2019.
З цих же підстав не заслуговую на увагу і твердження адвоката про те, що притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності є незаконним, з урахуванням того, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання сторони обвинувачення, оскільки слідчим та прокурором в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання захисника на те, що в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_10 , яке слідчим суддею не задоволено, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки допит свідків є правом слідчого судді, а не його обов`язком і здійснюється за наявності для того підстав, що у цьому випадку не мало місця.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження постанови про визначення групи прокурорів в кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР за № 0000292, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні від 11.09.2019, відповідно до якої прокурор ОСОБА_6 входить до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000292 та є старшим прокурором групи прокурорів, якій доручено керувати діями інших прокурорів.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання захисника на те, що прокурор ОСОБА_6 не мала права погоджувати повідомлення про підозру та відсутність законних підстав допуску до судового засідання прокурорів ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , який, у відповідності до зазначеної постанови, також входить до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000292 (а.с. 126-126).
Посилання адвоката на те, що до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не додано протокол затримання підозрюваного ОСОБА_8 , спростовується матеріалами провадження, відповідно до яких ініціатором клопотання додано до клопотання протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.09.2019 складений у присутності адвоката ОСОБА_16 (а.с. 41-44). З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження сторони захисту про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону через те, що до моменту повідомлення ОСОБА_8 про підозру не було допущено захисника.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині того, що подані стороною обвинувачення матеріали зібрані з різних кримінальних проваджень, які не об`єднані в одне кримінальне провадження, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали кримінального провадження за №0000292 та матеріали кримінального провадження за №0000293 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно №0000292, а матеріали кримінального провадження за №0000292 та за №0000667, об`єднано в одне провадження, якому присвоєно №0000292. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження адвоката про те, що протокол затримання складений в іншому кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0000667.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що підозра ОСОБА_8 повідомлена слідчим слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 , який не мав на це повноважень, оскільки не є уповноваженою особою в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000292, на переконання колегії суддів, не тягне за собою скасування ухвали слідчого судді, оскільки у відповідності до витягу з ЄРДР, слідчий ОСОБА_9 входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000292 (а.с 16-18).

Твердження адвоката про незаконність повідомлення про підозру, оскільки підозра повідомлена ОСОБА_8 після спливу 24 годин з моменту затримання останнього, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням тих обставин, що затримано ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України 12 вересня 2019 року о 21 годині 25 хвилин, а повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, вручено підозрюваному 13 вересня 2019 року о 20 годині 08 хвилин (а.с.102-110, 111-114).
Доводи апелянта щодо порушення територіальної підслідності даного кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до постанови заступника начальника ГУ НП в Київській області начальника слідчого управління ОСОБА_17 про визначення слідчої групи від 12 вересня 2019 року, визначено місце проведення досудового розслідування за місцем знаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області, а саме: Святошинський район міста Києва (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А), що відноситься до Святошинського району міста Києва.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, хоча за версією слідства події кримінальних правопорушень мали місце 21.08.2019, тобто за 4 тижні до дати затримання останнього, не знайшли свого підтвердження, оскільки особа затримана в кримінальному провадженні №0000667, відомості про яке 11.09.2019 внесені до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та незаконність ухвали слідчого судді, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВССУ Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 год. 25 хвилин 10 листопада 2019 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000292 від 22.08.2019, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4