ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2495/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/117/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.263 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за ? 0000512 від 21.11.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року, -

Встановила:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, не військовозобов`язаного, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз 11 липня 2018 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.190, ст.70, ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з іспитовим строком один рік шість місяців та покладенням обов`язків та 11 липня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 гривням,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за яким призначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 липня 2018 року у виді позбавлення волі та повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 липня 2018 року у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 (п`ятсот десять) гривням, і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та штрафу розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 510 гривням, які відповідно до ст.72 КК України виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з часу звернення вироку до виконання

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Згідно вироку суду, 18 листопада 2018 року у темну пору доби ОСОБА_7 у парку відпочинку ім. Івана Франка в м. Чорткові, неподалік річки Серет, знайшов мисливський ніж. 21 листопада 2018 року ОСОБА_7 носив цей ніж вулицями міста Чорткова. Цього ж дня ОСОБА_7 було запрошено працівниками Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області у відділок поліції. При поверхневому огляді ОСОБА_7 було виявлено, що він має при собі холодну зброю колюче-ріжучої дії, а саме: мисливський ніж загального призначення, моделі Cоlumbia SA 21, виробництва Китаю, виготовлений заводським способом. Згідно висновку експерта №1.2-463/18 від 28.11.2018 року наданий на експертизу предмет, який виявлено під час поверхневої перевірки ОСОБА_7 , є холодною зброєю колюче-ріжучої дії. Він є мисливським ножем загального призначення, моделі Cоlumbia SA 21, виробництва Китаю, виготовлений заводським способом.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання. Свої доводи мотивує тим, що він щиро розкаявся, визнав вину та активно сприяв розкриттю злочину, а також він є батьком трьох неповнолітніх дітей.
Крім того, до початку апеляційного розгляду обвинувачений доповнив свої апеляційній вимоги та, не оспорюючи фактичні обставини справи, вказував на невірну кваліфікацію його за ч.2 ст.263 КК України, мотивуючи тим, що він добровільно видав ніж працівникам поліції, у зв`язку із чим його дії належало кваліфікувати за ч.3 ст.263 КК України. Про добровільність видачі ножа вказував у суді першої інстанції, однак такі доводи судом першої інстанції не перевірялися.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просять задовольнити апеляцію, з урахування доповнень до неї, прокурора, що просить залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ст.349 КПК України.

Із звукозапису технічного носія інформації судового засідання суду першої інстанції вбачається, що головуюча, хоч і зазначила про можливість здійснення розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наголосивши про неможливість оскарження відповідних обставин в апеляційному порядку, проте, вже під час допиту в суді першої інстанції, після того як ОСОБА_7 фактично не підтвердив усіх обставин вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, зазначаючи, що ніж, який знайшов та носив при собі він сам добровільно видав працівникам поліції, суд першої інстанції відповідних заходів не вжив, повторно не з`ясував позиції обвинуваченого щодо можливості такого розгляду, чи правильно розуміє він зміст цих обставин, продовживши розгляд провадження у спрощеному порядку.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним в силу вимог ст.412 КПК України.

Враховуючи наведене та беручи до уваги положення ч.6 ст.9, п.6 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає необхідним в даному випадку призначити новий розгляд у першій інстанції в іншому складі суду.
При новому розгляді суду необхідно врахувати наведене, справу розглянути відповідно до КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.263 КК України скасувати з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді першої інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи