Справа № 172/774/18
Провадження № 1-кп/191/199/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 05.05.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився у 1962 році серпні місяці 29 дня в с. Воскресенівка Васильківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 04.05.2018 року приблизно о 17.00 годині, будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , де на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин вчинив сварку з останньою, в ході якої у нього раптово виник протиправний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 04.05.2018 року о 17.05 годині, перебуваючи в кімнаті кухні, вищевказаного будинку, з мотивів особистої неприязні, користуючись своєю перевагою у силі, умисно штовхнув ОСОБА_7 правою рукою в голову зліва, від чого потерпіла впала на підлогу, де наніс не менше двох ударів ногами по рукам, які потерпіла ОСОБА_7 тримала біля голови, від нанесених ударів ОСОБА_7 билася головою об кут шафи. Потім, продовжуючи свої дії, ОСОБА_3 взяв під пахви ззаду та за одяг ОСОБА_7 та почав тягти її попереду себе на поріг будинку, два рази впустивши на підлогу будинку ОСОБА_7 , з висоти власного зросту. Витягнувши на поріг зазначеного будинку, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 , один удар кулаком руки в область верхньої ділянки тулуба та голови, наступний замах руки ОСОБА_3 був припинений сусідом потерпілої ОСОБА_8 .

Загалом діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньо - черепної травми: травматичного субарахноїдального крововиливу, крововиливи у м`які тканини голови, синця обличчя та шиї, синця на лівому плечовому суглобі та закритого перелому правої променевої кістки.

Сукупність пошкоджень в ділянці голови та обличчя (набряку головного мозку, внутрішньо - черепної травми, травматичного субарахноїдального крововиливу, крововиливи у м`які тканини голови, синці обличчя та шиї), які відносяться за ознакою небезпеки для життя до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_7 .

Сукупність пошкоджень виявлені на лівому плечовому суглобі та закритий перелом правої променевої кістки, які утворилися від дії тупих твердих предметів і мають ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, визнав частково, а саме зазначив, що дійсно бив ОСОБА_7 по руках, але в голову її не бив та смерті потерпілої не хотів. У скоєному злочині щиро розкаюється. Також пояснив, що 04.05.2018 року близько 17.00 годині він приїхав до ОСОБА_9 з пляшкою горілки для того, щоб її розпити. Але останнього вдома не було, вдома лише була його мати ОСОБА_10 . Він спитав де її син ОСОБА_11 , на що вона відповіла, що не знає куди він пішов. Потім, ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_12 випити з ним, але вона відмовилася та обізвала його «п`яницею». Після цих слів, він на неї сильно розсердився та у нього виникло бажання нанести їй тілесні ушкодження. Він штовхнув її, від чого вона впала на підлогу та почала кричати, закриваючи голову рукам. Він ударив її 2 рази по рукам, після чого взяв її ззаду під мишки та поніс з кухні до виходу з будинку. Коли її ніс, 2 рази перечіпався через її ноги та падав разом з нею на підлогу. На порозі будинку він ще один раз уронив її та ще один раз ударив рукою, куди саме не пам`ятає. Пам`ятає, що декілька разів у будинку ударив її ногою по руках, коли вона лежала на підлозі. Від його ударів ОСОБА_12 ударилася об кут шафи. Багато разів він її не бив, потерпіла закривала обличчя руками та можливо, коли від його ударів ОСОБА_7 билася головою об шафу, то сприймала це як нанесені ним удари. До того, як прийти до ОСОБА_12 він випив грам 300 самогону. Чого почав тягнути її на двір. він не пам`ятає, так як був сильно п`яним. На вулиці він ударив ОСОБА_12 один раз, куди не пам`ятає, у верхню ділянку тулуба. Потім прибіг ОСОБА_13 , та відтягнув його на вулицю з крильця будинку. Після цього, він взяв свій велосипед та пішов, не пам`ятаючи куди саме. У потерпілої тілесних ушкоджень не бачив. Заявлені позови ОСОБА_6 та КЗ «Васильківська ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» визнав повністю та зазначив, що дані позови частково відшкодував.

Суд приходить до висновку, що наведені вище твердження обвинуваченого узгоджуються з сукупністю доказів у матеріалах кримінального провадження та показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами по кримінальному провадженню.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що 04.05.2018 року вона перебувала на роботі. Їй зателефонувала сусідка батьків ОСОБА_14 та сказала, що її матір побив ОСОБА_3 . Це було приблизно о 17.30 годині. Вона одразу же поїхала до лікарні в с. Васильківка. Мати в той день погано себе почувала, вона була в реанімації. Потім наступні три дні вона почувала себе нормально, вона розповіла їй як все це відбулося, а саме, що в той день 04.05.2018 року вона сиділа в будинку пила чай, як зайшов до будинку ОСОБА_3 , достав пляшку самогону, закуску, взяв в буфеті дві кофейні чашки та запропонував їй випити, на що вона відмовилася. Він почав їй погрожувати, ударив рукою у скроню, стягнув до підлоги, ударив ногам, витягнув до крильця, а потім добивав її там. Це все вона знає зі слів матері ОСОБА_7 . Після реанімації мати перевели у відділення, де вона пробула ще чотири дні і померла. Підтримала раніше поданий позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Також зазначила, що хоче справедливості, тому просила призначити ОСОБА_3 справедливе та достатнє покарання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що 04.05.2018 року вона разом з чоловіком йшли до друга в гості по вул. Центральній с. Воскресенівка. Потім почули крики ОСОБА_12 , та побачила, що ОСОБА_16 вибігає зі свого двору та направляється до двору ОСОБА_17 . Чоловік пройшов повз двору, а вона забігла у двір ОСОБА_17 . Коли вона зайшла у двір ОСОБА_12 лежала на спині, ОСОБА_16 кричав на ОСОБА_18 «Що ти робиш?». Разом з ОСОБА_16 вона почала виштовхувати ОСОБА_19 від ОСОБА_17 .. Потім він взяв свій велосипед та пішов до дому. Він був в стані сильного алкогольного сп`яніння, на ногах ледве стояв. Після цього, її позвала ОСОБА_12 , вона допомогла їй зайти до будинку і пішла до ОСОБА_20 , щоб остання визвала швидку допомогу чи поліцію, а також подзвонила доньці ОСОБА_17 .. Після цього пішла. На обличчі ОСОБА_12 вона бачила синці, а також те, що у неї була поломана рука. Чи бив ОСОБА_3 ОСОБА_12 вона не пам`ятає, так як пройшло більше ніж дев`ять місяців, а замах рукою вона бачила. Показання, які вона давала на досудовому розслідуванні, були правдиві. Коли їх підписувала, то не читала, оскільки погано бачить.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 04.05.2018 року близько 18.00 годині він вийшов поливати розсаду на город. В цей час його позвала сусідка ОСОБА_21 , яка сказала, що ОСОБА_22 б`є матір. Але він ніколи її не бив. Потім він пішов до колонки по воду, та почув крик «Допоможіть». Після цього побіг до двору т. ОСОБА_23 . У двір заскочив через хвіртку, яка була відчинена, та побачив, що ОСОБА_12 була на ступеньках і ОСОБА_24 сидів біля неї. ОСОБА_3 вдарив її, куди саме він не бачив. Потім ОСОБА_3 знову замахнувся на ОСОБА_12 , але він його відтягнув. Прийшла ОСОБА_25 , він крикнув викликати швидку допомогу чи поліцію. Потім підійшов ОСОБА_26 та вони вдвох витягли ОСОБА_3 з двору. ОСОБА_3 взяв велосипед та пішов в сторону центру. Куди саме бив ОСОБА_3 . ОСОБА_12 він не бачив. Після цього пішов додому. Також пояснив, що у потерпілої ОСОБА_12 бачив синяк, вона показувала йому зламану руку.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що в той день був на роботі. Йому повідомили, що ОСОБА_24 зламав його матері руку. Коли приїхав додому все було перевернуто. Біля крильця лежали підстилка з коридору, взуття. На столі стояла неповна пляшка горілки, 2 кофейні чашечки, хліб, сало, цибуля. У коридорі на тумбочці лежала футболка матері, яка була в крові. Також зазначив, що у матері він постійно проживає. ОСОБА_24 був його однокласником, в гості приходив дуже рідко, випити по 100 гр. горілки. Після вживання алкогольних напоїв, його поведінка змінювалася, він становився агресивним. Напередодні злочину, ОСОБА_3 не бачив. На стан здоров`я мати не скаржилася, алкогольні напої не вживала.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_3 . На досудовому розслідуванні давав правдиві показання. Також зазначив, що особисто він не був свідком сварки між ОСОБА_3 та ОСОБА_17 .. Тільки ввечері від односельчан він дізнався, що ОСОБА_24 побив ОСОБА_17 ..

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що ОСОБА_30 є її братом. Безпосереднім свідком подій, які відбулися 04.05.2018 року вона не була. В той день вона бачила ОСОБА_3 , він був тверезим, збирався красити паркан. Він завжди був адекватною людиною, агресій з його боку вона ніколи не чула. На даний час вона проживає в м. Павлоград, а ОСОБА_3 він завжди допомагав їй доглядати матір, носив їй їсти.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що з ОСОБА_3 вона пропрацювала вісім років. Знає його як трудолюбиву людину, хорошего господаря. Агресій за ці роки з його сторони вона не бачила. Коли дізналася про те, що він побив ОСОБА_7 , була шокована. В той день 04.05.2018 року приблизно о 18.00 годині вона йшла по свою корову. Підходячи до двору ОСОБА_32 до двору останньої в цей час під`їхав на тракторі ОСОБА_9 та попросив погукати з двору ОСОБА_33 свого брата ОСОБА_34 , який клав у неї грубу, та повідомив, що треба їхати додому, оскільки «Штурман» ( прізвисько ОСОБА_3 ) наробив у них вдома лихо. Вже пізніше від односельчан вона дізналася, що саме відбулося.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні пояснив, що він є місцевим жителем. З ОСОБА_3 виросли разом, зараз проживають по сусідству. В останній час він не пив, що з ним сталося тоді він не знає. Агресій з його боку він не помічав. При ньому ОСОБА_3 в збудженому або агресивному стані не перебував, конфліктів з жителями села та сусідами не було.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_7 підтримувала дружні стосунки. В той день 04.05.2018 року, після 10-00 годині вона поверталася з магазину по своїй вулиці та побачила, що ОСОБА_12 сидить на стільці на порозі свого будинку. Вона привітала її, а потім, зайшовши у двір, присіла біля неї. ОСОБА_12 була спокійною. Вона скаржилася на погане самопочуття і тиск, та попросила, щоб вона допомогла їй зайти у будинок. Вона допомогла ОСОБА_12 зайти до кімнати та пішла додому. Вже ввечері того ж дня, від місцевих мешканців почула, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_7 за її місцем мешкання.

Свідок ОСОБА_37 в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. У повному обсязі підтримала покази, які вона давала на досудовому розслідуванні.

Експерт ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснив, що він судово-медичним експертом та проводив судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_7 . Дослідження проводилися на основі експертизи трупу та медичної документації з історії хвороби померлої. У неї були виявлені пошкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом променевої кістки справа, сінець на лівому плечовому суглобі. Взагалі, для такого роду тілесних ушкоджень повинно бути не менше чотирьох травматичних дій. Усі виявлені тілесні ушкодження утворилися у невеликому проміжку часу, а тому розмежувати час не надається можливим. Оскільки експертизу трупа він проводив більше ніж через неділю після спричинення даних тілесних ушкоджень, тому більш точно який саме невеликий проміжок часу він не може сказати, це може бути доба або дві доби. Причиною смерті ОСОБА_7 є закрита черепно-мозкова травма та набряк головного мозку. Сукупність, не менше які від трьох ударів, в ділянці голови та обличчя, які стали безпосередньою причиною смерті знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_7 . Також могли утворитися при падінні з висоти власного росту. Потерпіла перебувала в неврологічному відділенні та отримувала ліки для поліпшення стану головного мозку.

Суд дослідив докази на підтвердження встановлених судом обставин.

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_39 просила притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який 04.05.2018 року заподіяв тілесні ушкодження її матері ОСОБА_7 ( т.2 а.с.8);

- протокол огляду місця події від 04-05.05.2018 року, а саме домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на кухонній поверхні шафи, яка одночасно є столом знаходяться 2 чашки з сервізу та пластикова пляшка «Фрут тайм зі смаком апельсину», в якій знаходиться рідина прозорого кольору ( т.2 а.с.10-15);

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 05.05.2018 року, згідно якого остання підтвердила факт нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а саме, що ОСОБА_3 наніс їй один удар по голові зліва, від якого вона упала, потім бив ногами по правій та лівій руці та по обличчю ( т.2 а.с.16);

- протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 14.05.2018 року, виявлені вищезазначені тілесні ушкодження ( т.2 а.с. 30-35);

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 44 від 14.05.2018 року ОСОБА_7 ( т.2 а.с.36);

- висновок експерта № 44/Є від 12.06.2018 року трупа ОСОБА_7 , згідно якого смерть ОСОБА_7 настала від травматичного набряку головного мозку, зумовленого закритою внутрішньо-черепної травмою, яка супроводжувалася масивним крововиливом під м`які мозкові оболонки ( забій головного мозку) та мн6ожинними синцями та крововиливами в ділянці обличчя, м`яких тканини голови та шиї; При експертизі трупа було виявлено : закрита внутрішньо-черепна травма: травматичний субарахноїдальний крововилив, крововиливи в м`які ткані голови, синці обличчя та шиї, які утворилися від тупих твердих предметів та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Крім цього, були виявлені : синець по лівому плечовому суглобі та закритий перелом правої променевої кістки, які утворилися від дії тупих твердих предметів і мають ознаки ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ступеню тяжкості. Виявлені тілесні ушкодження утворилися не менш чим від 4 травматичних дій. Смерть ОСОБА_7 настала від сукупності пошкоджень в ділянці голови та обличчя, які відносяться за ознакою небезпеки для життя до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли бути заподіяні при нанесенні ударів ногами та руками. Виявлені тілесні ушкодження утворилися не менш як від чотирьох дій (ударів), нанесених в вищевказаній ділянці. Пошкодження у потерпілої були заподіяні у невеликий проміжок часу та судити про послідовність нанесення ударів не визначається можливим. Пошкодження у потерпілої могли бути заподіяні в час. Який вказаний в ухвалі суду, тобто 04.05.2018 року, про що свідчить морфологічні особливості виявлених пошкоджень. Не виключена можливість, що утворення цих пошкоджень могло відповідати в день, коли ОСОБА_7 потрапила до приймального відділення, тобто 04.05.2018 року. Сукупність тілесних ушкоджень в ділянці голови та обличчя, як стали безпосередньою причиною смерті і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_7 . Не виключена можливість отримання усіх виявлених тілесних пошкоджень при неодноразовому поданні потерпілої з висоти власного зросту ( т.2 а.с. 70-71);

- висновок судово-психіатричного експерта № 168 від 15.06.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, недоумство, не страждав та не страждає. Виявляв раніше й виявляє в теперішній час психічні поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) і керувати ними ( т.2 а.с. 108-110);

- постанову про визнання речовими доказами від 05.06.2018 року сім фотографій та CD-диск, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження ( т.2 а.с.123);

- протокол проведення слідчого експерименту від 09.06.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_27 та ОСОБА_40 за участю свідка ОСОБА_15 , яка пояснила та показала яким чином ОСОБА_3 наніс удар по голові ОСОБА_7 ( т.2 а.с.126-129);

- висновок експерта № 44 від 22.06.2018 року ( додатковий) трупа ОСОБА_7 , згідно якого виявлені ушкодження у потерпілої ОСОБА_7 в області голови могли утворитися за обставин, вказаних при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 ( т.2 а.с.134);

- висновок експерта № 44 від 22.06.2018 року ( додатковий) трупа ОСОБА_7 , згідно якого, виявлені ушкодження у потерпілої ОСОБА_7 в області голови могли утворитися за обставин, вказаних при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 (т.2 а.с.143);

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_27 та ОСОБА_40 за участю свідка ОСОБА_8 , який показав та пояснив, як саме ОСОБА_3 наніс удар кулаком своєї руки по голові ОСОБА_7 ( т.2 а.с.135-138);

- копію медичної карти стаціонарного хворого № 944 ОСОБА_7 ( т.2 а.с.161);

- розписку ОСОБА_6 про отримання від ОСОБА_3 коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмір 15400 грн.;

- квитанції про сплату ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь КЗ «Васильківської ЦРЛ ДОР» смт. Василівка в розмірі 1137,77 грн., та моральної шкоди на користь ОСОБА_41 в сумі 5000,00 грн.

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів підтверджується факт нанесення потерпілій ОСОБА_7 двох ударів ногами в область рук, від яких утворились пошкодження виявлені на лівому плечовому суглобі та закритий перелом правої променевої кістки, і мають ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Щодо сукупності пошкоджень в ділянці голови та обличчя (набряку головного мозку, внутрішньо - черепної травми, травматичного субарахноїдального крововиливу, крововиливи у м`які тканини голови, синці обличчя та шиї), які відносяться за ознакою небезпеки для життя до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_7 , які могли утворитися відповідно до показань експерта не менше, як від трьох ударів в область голови та обличчя, а також могли утворитися при падінні з висоти власного росту. То відповідно до досліджених доказів стороною обвинувачення суду не доведено факт умисного спричинення трьох ударів в область голови та обличчя потерпілої ОСОБА_7 . Для суду залишаються не з`ясованими питання, щодо того, чи був удар в голову зліва потерпілої ОСОБА_7 чи був поштовх в область тіла потерпілої, від якого вона впала. Також потерпіла ОСОБА_7 допитана на досудовому слідстві стверджує, що її бив обвинувачений по правій і лівій руці та по обличчю, на що обвинувачений не заперечує, щодо спричинення ударів ногами, проте наполягає, що потерпіла при ударах ногою по руках билася головою об шафу. Всі ці суперечності можливо було б з`ясувати при більш детальному допиті потерпілої ОСОБА_7 , шляхом встановлення кількості спричинених ударів та їх сили, ділянки тіла, в які були спричинені удари та чим, бачила потерпіла удари або відчувала, з яких боків і в які проміжки часу наносилися удари.

Рішення в судовій справі має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції будь-якого учасника судового процесу.

Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

У ч.1 ст. 91 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно.

Встановлюючи суб`єктивні ознаки складів злочинів умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), судам необхідно виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в у прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»). Також непрямий умисел має місце в тому випадку, якщо у підсудного не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Питання про умисел винного або відсутність такого умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 121 КК України стороною обвинувачення не доведена. Враховуючи, що обставини, на які посилається обвинувачений є суттєвими, щодо кваліфікації його дій, його позиція щодо неспричинення з прямим або непрямим умислом трьох ударів в область голови потерпілої ОСОБА_7 нічим стороною обвинувачення не спростовується. Від одного або двох ударів в область голови та обличчя потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до показань експерта не могли утворитися тяжкі тілесні ушкодження, а тільки від сукупності 3 ударів. Дослідженими судом доказами не встановлено факт спричинення 3 ударів потерпілій у голову та обличчя, ні показами потерпілої ОСОБА_7 , ні показами свідків, ні проведеними слідчими діями та експертизами. Суд виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, повинен всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому обвинувачений не заперечує його винуватості, щодо умисного спричинення середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій двома ударам ніг та тяжких тілесних ушкоджень необережно, від яких потім настала смерть потерпілої ОСОБА_7 , при обставинах наведених в показах обвинуваченого, при ударі об шафу головою потерпілою внаслідок сильного удару по рукам ногами, та внаслідок того, що обвинувачений два рази впустив потерпілу з висоти власного зросту на підлогу будинку, коли ніс її на двір, та удару в верхню частину тіла потерпілої на порозі дома.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій винуватої особи, суд за наслідками судового розгляду дійшов висновку щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст. 122, ст.128 КК України, виходячи з наступного.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості та не тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однак згідно довідки КЗ «Васильківський психоневрологічний інтернат» № 302 від 14.05.2018 року перебував на лікуванні в Васильківській обласній психіатричній лікарні з 20.11.1998 року по 27.11.1998 року; також, згідно довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР № 1029/264 від 11.05.2018 року проходив курс лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, F10.20.

Обставини, що пом`якшують покарання, згідно вимог ст. 66 КК України: щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди та частково моральної шкоди.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання: злочин вчинений в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства та відбування призначеного покарання, вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та попередження інших правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи поведінку обвинуваченого, добровільне відшкодування матеріальної шкоди та частково моральної шкоди, повне визнання морального відшкодування, щире каяття суд вважає можливим обмежитися вже відбутим покаранням, сам термін більше 1 року перебування під вартою, для раніше не судимої особи, є важким проте необхідним та достатнім уроком враховуючи скоєне обвинуваченим, для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів

Речові докази у справі CD диск та сім фото, які визнано речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 15379,38 грн., та моральної шкоди в розмірі 200000 грн., задовольнити частково, оскільки згідно наданої розписки та копії квитанції ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 15400 грн. та 5000 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні цивільного позову Комунального закладу «Васильківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, в розмірі 1137,77 грн.. слід відмовити, оскільки згідно копії квитанції MP_AB020383A1A_4569258 від 14.12.2018 року на рахунок КЗ «Васильківська ЦРЛ ДОР» захисником ОСОБА_3 ОСОБА_5 було сплачено в рахунок відшкодування витрат за цивільним позовом в розмірі 1137 грн. 77 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 , у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК України та призначити йому покарання

за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі;

за ст. 128 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

За ч.1 ст. 70, 72 КК України за сукупності злочинів, визначати остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 1 (одного) року 29 (двадцяти дев`яти) днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме з 15 травня 2018 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти з зали суду негайно.

Речові докази у справі CD диск та сім фото, які визнано речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воскресенівка Васильківського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 , моральну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 195 000 (сто дев`яносто п`ять тисяч) грн.

У відшкодуванні матеріальної шкоди відмовити.

В задоволенні цивільного позову Комунального закладу «Васильківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, в розмірі 1137,77 грн. відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1