Провадження №11-кп/824/2653/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
в режимі відеоконференції обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 03 вересня 2019 року, включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000177 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 03 вересня 2019 року, включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що доводи прокурора про продовження доцільності застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обґрунтовані та відсутні докази причетності останнього до вчинення інкримінованого злочину. Суд першої інстанції не вказав доводи захисту в оскаржуваній ухвалі.
Зазначає, що аналізуючи ухвалу про обрання запобіжного заходу та про продовження запобіжного заходу, вбачається, що як під час досудового слідства та в судом в ході розгляду справи по суті тримання обвинуваченого ОСОБА_7 мотивується однаковими ризиками. Судом першої інстанції не враховано, що вже допитані свідки та потерпіла, своїми показаннями останні спростовують версію обвинувачення.
Звертає увагу, що сама лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, а тим більше його постійного продовження протягом двох років.
В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на домашній арешт чи особисте зобов`язання.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 відсутня «розумна підозра» з точки зору фактичних підстав так і правової кваліфікації діянь, інкримінованих йому.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв спроб знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Не підтверджено жодними даними і наявність ризику того, що ОСОБА_8 буде незаконно впливати на свідків. Жодним доказом не підтверджено, що будь-хто з підозрюваних знаходиться під впливом або тиском обвинуваченого ОСОБА_8 чи знаходиться в матеріальній чи службовій залежності від нього. Не містять матеріали провадження і даних про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має міцні зв`язки, має на утриманні батьків, піклується про свою неповнолітню доньку, проживає разом із цивільною дружиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, тому, вважає, що до останнього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задоволити, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення суд повинен враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.
Вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків не процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції взяв до уваги, що першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність не з`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останніми заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих дій.
Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , крім суворості покарання, суд має враховувати також складність обставин справи і судового розгляду, оскільки інкриміновані останнім дії пов`язані, зокрема, з діяннями, які кваліфіковані, як особливо тяжкий злочин, що спричинив загибель людей та страждання потерпілих. В такому випадку, врахуванню підлягають характер обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх моральні принципи та наявність інших чинників, що зможуть стримати останніх від поза процесуальної поведінки: наявність місця мешкання, роботи, сімейних зв`язків та будь-яких інших зв`язків з країною, у якій ведеться переслідування.
З огляду на суспільну небезпеку та характер наслідків інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дій, суд першої інстанції вважав не безпідставним висновок про наявність високої ймовірності вчинення останніми поза процесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.
При цьому, на думку суду першої інстанції, наявність у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 певних сімейних зв`язків, постійного місця реєстрації не зменшують ймовірність вчинення ними дій з метою переховування від суду.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про небезпідставність критичної оцінки моральних якостей останніх, а тому не може залишатися поза увагою ризик незаконного впливу обвинувачених на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.
З вказаними висновками повністю погоджується і колегія суддів.
На переконання апеляційного суду, підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися. А тому, враховуючи вищевикладене та практику Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту чи особистого зобов`язання, оскільки вони не забезпечать належної поведінки останніх під час розгляду кримінального провадження.
Доводи сторін захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами місцевого суду та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 про те, що сама лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, є недоречними, оскільки окрім тяжкості можливого покарання враховується і можливість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, характер обвинуваченого ОСОБА_7 , його моральні принципи та інші чинники, що зможуть стримати останнього від поза процесуальної поведінки.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вказані доводи в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно останнього.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 про те, що в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 відсутня «розумна підозра», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного/обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 03 вересня 2019 року, включно без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

1.__________________ 2.____________________ 3.__________________