печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва провадження за клопотанням сторони кримінального провадження № 0000512 від 06.06.2019 року старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000512 від 06.06.2019 року старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000512, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у липні 2019 року, будучи достовірно обізнаним про припинення своїх повноважень як ліквідатора ДП «Головинський кар`єр», керуючись корисливими мотивами та переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, вирішив шляхом обману заволодіти грошовими коштами, що належать ТОВ «Головинський камінь».

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ТОВ «Головинський камінь», ОСОБА_4 під час зустрічей з представником зазначеного товариства ОСОБА_5 , які відбулись поблизу санаторію «Перемога» за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, 3, мали місце 28.06.2019, 03.07.2019, 15.07.2019 та 25.07.2019, будучи достовірно обізнаним про припинення своїх повноважень як ліквідатора ДП «Головинський кар`єр», повідомив останньому неправдиву інформацію про те, що він, як ліквідатор ДП «Головинський кар`єр», в силу покладених на нього повноважень, не буде чинити перешкод в процесі припинення зазначеної юридичної особи, а навпаки, активно сприятиме в прискоренні цього процесу в разі сплати йому грошових коштів в розмірі від 150000 до 200000 доларів США, частину від яких йому необхідно передати найближчим часом.

01.08.2019 приблизно в 18 год. 30 хв., знаходячись за адресою: м. Київ вул. Бударіна, 3, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою заволодіння належними ТОВ «Головинський камінь» грошовими коштами шляхом обману, зустрівся з представником зазначеного товариства ОСОБА_5 від якого отримав грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США, які відповідно до курсу НБУ станом на 01.08.2019 складали 2 502 000 гривень, що у 2605 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та мав намір розпорядитись ними на власний розсуд, однак злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були припинені працівниками правоохоронних органів.

01.08.2019 о 18.35 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час проведення обшуку затриманої особи було виявлено та вилучено:

1) ключ від автомобіля з значком «Renault»;

2) шнурки чорного кольору;

3) ремінь чорного кольору;

4) ланцюжок з хрестиком з білого металу;

5) годинник наручний;

6) каблучку з жовтого металу;

7) каблучку з білого металу;

8) мобільний телефон BlackView imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; сім карта НОМЕР_3 , усе вище перелічене майно було поміщено до спеціальних пакетів № ЕХР 0298137, ЕХР 0298138.

Постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 від 02.08.2019 вказані вище речі визнано речовими доказами.

Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбачене покарання у вигляді конфіскації майна.

Слідчий вказує, що вилучені під час проведення обшуку затриманої особи речі, можуть бути засобами доказування вини підозрюваного, речовими доказами по даному кримінальному провадженні, а також вони є особистим майном підозрюваного і підлягають конфіскації, відповідно до положень ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Слідчим в клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказані грошові кошти мають відношення до кримінального провадження, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого майна.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно (речові докази), яке було вилучене 01.08.2019 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення обшуку затриманої особи, а саме:

1) ключ від автомобіля з значком «Renault»;

2) шнурки чорного кольору;

3) ремінь чорного кольору;

4) ланцюжок з хрестиком з білого металу;

5) годинник наручний;

6) каблучку з жовтого металу;

7) каблучку з білого металу;

8) мобільний телефон BlackView imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; сім карта НОМЕР_3 , усе вище перелічене майно було поміщено до спеціальних пакетів № ЕХР 0298137, ЕХР 0298138.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1