Справа № 703/1577/19
1-кп/703/412/19
УХВАЛА

17 жовтня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 оскільки такий збігає 18 жовтня 2019 року, також він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, не працює, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше судимий та будучи обізнаним про суворість можливого покарання буде переховуватися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього. Вважає, що ризики , які враховувались при обрані та продовженні строку дії запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник, просили відмовити у клопотанні прокурора про продовження йому строку тримання під вартою та просили змінити на більш м`який, також таке належним чином не обґрунтовано, та не має підстав для тримання його під вартою, оскільки на його утриманні знаходяться малолітні діті його дружини ОСОБА_4 , він постійно проживає в с. Білозір`я разом з ними, що спростовує посилання прокурора на відсутність соціальних зв`язків.

Потерпіла та представник потерплого просили задовольнити клопотання прокурора.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілої та представника потерпілого, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою від 15 серпня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжденострок тримання під вартою до 18 жовтня 2019 року. Дану ухвалу обвинувачений оскаржив, яку 06 вересня 2019 року було направлено до Черкаського апеляційного суду, та на теперішній час апеляційну скаргу подану ним не розглянуто.

Частиною 2ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Оскільки оскаржувана обвинуваченим ухвала суду від 15 серпня 2019 року про продовження строку триання під вартою, не набрала законної сили та переглядається в Черкаському апеляційному суді відтак підстави для продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Будь-яких відомостей, стосовно наявності іншого рішення, яке передбачає тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суду не надано, тому суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим та безпідставним, відтак обвинуваченого слід звільнити з під варти та обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, буде достатнім, і забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та належну його процесуальну поведінку.

Також в судовому засідання представник потерпілого ОСОБА_7 заявив клопотання про приєднання до матеріалів провадження цивільного позову.

Прокурор, обвинувачений та захисник не заперечували проти приєднання до кримінального провадження позовної заяви.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно з ч.1 ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої предявлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Розглянувши подані матеріали, приходжу до висновку, що позовна заява відповідає вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а тому підстав для залишення позову без руху суд не вбачає.

Оскільки представником потерпілого подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого шкоди потерпілий ОСОБА_8 підлягає визнанню його цивільним позивачем, а обвинувачений цивільним відповідачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 17, 49, 314, 331, 372 КПК України, -

ухвалив:

Судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відкласти до 08 години 30 хвилин 17 грудня 2019 року.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світловодськ, Кіровоградської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 :

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Запобіжний захід діє впродовж 2 - х місяців.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з під варти з зали суду.

Прийняти цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до матеріалів кримінального провадження.

Визнати цивільним позивачем у кримінальному провадженні ОСОБА_8 .

Визнати цивільним відповідачем у кримінальному провадженні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Про час розгляду справи повідомити учасників процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду Апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_1