У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002814 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 06.03.2019 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання.
Призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Початок строку відбування ОСОБА_5 покарання обраховувати з 07.06.2017 року, тобто з дня його фактичного затримання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838 УІІ від 26.11.2015 року, з урахуванням рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року) зараховано в строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання, період перебування ним в установі попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 07.06.2017 року по 06.03.2019 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у сумі 16061 грн. 76 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що не згоден з призначеним йому покаранням. Вважає, що дане покарання хоч і не виходить за межі встановлені ч.1 ст.115 КК України, проте за своїм розміром є явно несправедливим через його суворість.

Зазначає, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно.

Крім того, вказав, що судом не була врахована думка потерпілої, яка не наполягала на призначенні йому суворого покарання.

Враховуючи викладене просить застосувати при призначенні покарання положення ст.69 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2017 року приблизно о 19 год. в приміщенні квартири АДРЕСА_3 між обвинуваченим ОСОБА_5 та його матір`ю ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого у обвинуваченого раптово виник умисел на протиправне заподіяння смерті останній.

Реалізуючи свій намір, направлений на незаконне позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_5 діючи умисно, схопив молоток, і, бажаючи настання смерті, наніс потерпілій не менше чотирьох ударів в область голови.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, розривів твердої мозкової оболонки, забою речовини головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких вона померла на місці вчинення злочину.

Дії ОСОБА_5 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові № 7"Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 115 КК України, даних вимог закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України дотримано.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України враховував характер та обставини злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, повне визнання вини та молодий вік обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, суд врахував думку потерпілої, яка не наполягала на призначені обвинуваченому найсуворішої міри покарання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання може бути досягнута при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 11 років, тобто в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що є явно несправедливим та не відповідає вимогам кримінального закону, апеляційний суд не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на його щире каяття, позитивну характеристику з місця проживання, його молодий вік, думку потерпілої, те, що він не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, судом при призначені покарання враховані та істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинено особливо тяжкий злочин стосовно своєї матері, що призвело до тяжких наслідків, а саме смерті останньої. Фактичні обставини, вчиненого обвинуваченим злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпечність його особи, тому підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, апеляційний суд не вбачає.

Не заслуговують на увагу також вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосування до нього положень ст. 69 КК України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Враховуючи, наведені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, не встановлено, а тому підстав для застосування до ного вимог ст. 69 КК України немає.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням ст.69 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Разом з тим, відповідно до положення частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, підлягає зарахуванню ОСОБА_5 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 07.03.2019р. по 25.06.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки, відповідно до положень ч.2 ст. 532 КПК України, вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. До набрання вироком законної сили, тримання особи під вартою є попереднім ув`язненням, оскільки, відповідно до положень ч.2 ст. 131 КПК України застосований як захід забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.03.2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Відповідно до положення частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 07.03.2019р. по 25.06.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді