Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/898/19
У Х В А Л А
20.08.2019 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Виноградів клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000290 від 23.03.2019 року ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, вказуючи, що 26.03.2019 року ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 було вирішено - «Накласти арешт на автомобіль марки "ВАЗ 2106", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу с/н НОМЕР_2 .

19.06.2019 року надійшов висновок №9/48 судово-трасологічної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України згідно якого було встановлено, що номерне позначення кузова мого автомобіля було нанесене заводським способом та змінам не піддавалось.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт майна, та просить передати йому зазначений автомобіль.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав та просив суд таке задоволити.

Слідчий, якого підтримав прокурор не заперечили проти задоволення вказаного клопотання про повернення автомобіля власнику, однак зазначив, що заявник ОСОБА_7 , не є власником вказаного автомобіля.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, 26.03.2019 року ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 було вирішено - «Накласти арешт на автомобіль марки "ВАЗ 2106", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу с/н НОМЕР_2 .

З вказаної ухвали також встановлено, що арешт накладено,зокрема з підстав того, що зазначений транспортний засіб є доказом злочину і зберіг на собі сліди злочину, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, вказане майно

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна може бути скасовано повністю ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Слідчий суддя враховує і ті обставини, що 19.06.2019 року надійшов висновок №9/48 судово-трасологічної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України згідно якого було встановлено, що номерне позначення кузова автомобіля було нанесене заводським способом та змінам не піддавалось. Крім того, слідчий СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 не надав будь-яких заперечень щодо скасування арешту майна, однак звернув увагу суду на ту обставину, що заявник ОСОБА_5 не є власников вказаного легкового автомобіля.

Згідно з протоколом Першим Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Зважаючи, на вищевикладене, суд прийшов до переконання, що у вказаному клопотання слід відмовити, поскільки заявник ОСОБА_5 , не є власником автомобіля, який є предметом розгляду даного клопотання.

На підставі викладеногоі керуючись ст. ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя. -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1