Справа № 470/897/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

30.05.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , особи, відносно якої внесено подання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000333 з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених стст. 198 та 185 ч. 3 КК України,

та з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області з Миколаївського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за стст. 198 та 185 ч. 3 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру складені із дотриманням вимог ст. 291 та 292 КПК України, просив викликати в судовий розгляд сторони кримінального провадження, захисника, потерпілого, а також свідків сторони обвинувачення.

Обвинувачений, особа, відносно якої внесено подання про застосування примусових заходів медичного характеру, та захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, клопотань не заявляли.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого та особу, відносно якої внесено подання про застосування примусових заходів медичного характеру, вивчивши обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд вважає, що кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду та обвинувальний акт й клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мають бути повернуті прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

За такого, саме на стадії підготовчого провадження суд зобов`язаний оцінити обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру на їх відповідність за формою та змістом вимогам закону.

Не звільняє суд від такого обов`язку перевірки обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру на їх відповідність вимогам закону і те, що відповідно до ст. 338 КПК України прокурор вже в ході судового розгляду має змогу змінити обвинувачення в суді, оскільки, по-перше, зміна прокурором обвинувачення стосується суті обвинувачення, а не приведення обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відповідність до вимог закону за їх формою та змістом, по-друге, таке право прокурору надане на стадії судового розгляду кримінального провадження, а суд зобов`язаний перевірити обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру на їх відповідність вимогам закону до цього на стадії підготовчого провадження.

В ч.2 ст.291 КПК України міститься перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Вимоги до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру визначені ч. 2 ст. 292 КПК України, відповідно до якої клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
При цьому, викладені в обвинувальному акті обвинувачення та обставини кримінального правопорушення, зазначені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо одного і того ж діяння, в якому особи є співвиконавцями, мають бути сформульовані чітко та однозначно і не допускати різного розуміння та тлумачення.Лише в такому разі права підозрюваного (обвинуваченого) та особи, відносно якої внесено подання про застосування примусових заходів медичного характеру, на захист не будуть порушені та буде забезпечене право підозрюваного (обвинуваченого) знати - у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується та право особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, знати обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Якщо обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосуються різних осіб, але щодо вчинення (виконання) одного і того ж діяння, то вони мають містити однаковий виклад обставин діяння, а не доповнювати один одне, оскільки вони хоч і розглядаються спільно, проте відповідно до ст. 337 КПК України обставини, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно однієї особи, не можуть бути інкриміновані іншій особі, щодо якої складено обвинувальний акт, якщо в обвинувальному акті ці обставини не зазначені.
Однак обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мають між собою суперечності щодо обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та яке інкримінується ОСОБА_5 , як співучаснику.
Так, з обвинувального акту вбачається, що викрадення майна ОСОБА_7 здійснювалося з поєднанням із проникненням у інше сховище, оскільки ОСОБА_5 переліз через паркан на територію складського приміщення, знаходячись біля якої (тобто не проникаючи до неї) передав ОСОБА_4 , який залишився за територією складського приміщення з метою недопущення свідків крадіжки, належне потерпілому корито та металеві граблі від жатки, які також знаходились біля приміщення складу, що вказує на суперечність обставин інкримінованого ОСОБА_4 обвинувачення з диспозицією ч. 3 ст. 185 КК України, яка передбачає відповідальність саме за діяння, поєднане з проникненням у приміщення чи сховище. При цьому, ані в обвинувальному акті, ані у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру не вказано, що сама територія складів має ознаки сховища.
При цьому, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 взагалі відсутній виклад обставин щодо заволодіння (викрадення) вказаного майна (а лише зазначено, що ОСОБА_5 передав майно обвинуваченому ОСОБА_4 ) та способу його вчинення (відкритого чи таємного).
Натомість з клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру слідує, що останній, знаходячись на території складського приміщення, викрав вище вказане майно (без зазначення способу викрадення) та передав його через паркан ОСОБА_4 , який залишився за територією складського приміщення з метою недопущення свідків та перешкод вчинення викрадення майна, що, у свою чергу, свідчить про те, що вказане діяння вчинялось у поєднанні з проникнення у сховище, однак при цьому наявне зазначення того, що вказане майно знаходилося біля приміщення складу, що також вказує на суперечності обставин вчиненого діяння.
Вище вказане свідчить про те, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення та обставини кримінального правопорушення, зазначені в клопотанні про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, сформульовані неоднозначно і призводять до різного розуміння та тлумачення обставин викрадення майна, належного ОСОБА_8 .

Крім того, і в обвинувальному акті, і вклопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру взагалі не вказано вартість викраденого майна, що не дає змоги встановити розмір заподіяних викраденням такого майна збитків.

Таким чином, у злочинах проти власності обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема його спосіб, а також розмір завданої злочином шкоди як загалом, так і вартість кожного викраденого самостійного об`єкта зокрема, є невід`ємними обставинами, які мають бути встановлені і обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в цій частині не повинні містити прогалин чи суперечностей або допускати різне (альтернативне) розуміння.

Згідно з ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п. 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» Суд зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Встановлені судом обставини вказують на невідповідність обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам стст. 291 та 292 КПК України.

За таких обставин через невідповідність обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам КПК України, вони підлягають поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000333 по обвинуваченню ОСОБА_4 за стст. 198 та 185 ч. 3 КК України, повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Клопотання у кримінальному провадженні №0000333 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: