Постанова

Іменем України
11 вересня 2019 року

м. Київ
Справа № 397/533/18
Провадження № 51-2700км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000096 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Осота Олександрівського району Кіровоградської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Відмовлено у задоволенні позову прокурора про стягнення з ОСОБА_7 на користь Кіровоградської обласної лікарні витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 .
Також вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року за апеляційною скаргою прокурора вирок суду першої інстанції змінено у частині вирішення цивільного позову, стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Кіровоградської обласної лікарні витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 11 290 грн 28 коп. У решті вирок залишено без змін.
За обставин, встановлених судом та викладених у вироку, 08 лютого 2018 року, близько 00 год 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у знайомої ОСОБА_10 , яка проживає на АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_9 , діючи умисно, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, наніс йому два удари кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вимогу мотивовано невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до безпідставного засудження ОСОБА_7 за інкримінованим злочином. Зазначає щодо відсутності в діях засудженого складу кримінального правопорушення, так як не було умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_7 оборонявся від ОСОБА_9 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, напав на нього. При вирішенні питання про задоволення цивільного позову апеляційним судом не враховано повноваження прокурора бути цивільним позивачем. Вказує про недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК Українипри перевірці доводів скарги прокурора.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі доводів, вважав, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.
У клопотанні, яке надійшло на адресу касаційного суду, потерпілий ОСОБА_9 просив розглянути касаційну скаргу без його участі, та відмовити в її задоволенні.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія судів дійшла до наступних висновків.
Приписами ч. 1 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду у суді першої інстанції. Також, судом оцінено сукупність таких доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із дотриманням вимог ст. 94 КПК України, зокрема, на підставі показань потерпілого, свідків, письмових матеріалів провадження, а саме даних, що містяться у висновках експертів.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 , яка має середню медичну освіту та працює завідуючою Новоосотського ФАПу, підтвердила, що приїхавши 08 лютого 2018 року на виклик матері потерпілого побачила, що травма ОСОБА_9 у вигляді гематоми зліва верхньої челюсті по симптомам вказувала на перелом та на її отримання напередодні. При цьому, наявність перелому у ОСОБА_9 було підтверджено 10 лютого 2018 року рентгензнімком Кам`янської центральної районної лікарні.
Крім того, нанесення двох ударів ОСОБА_7 08 лютого 2018 року ОСОБА_9 в ліву частину обличчя підтверджено показаннями потерпілого та, зокрема, оглянутим у судовому засіданні відеозаписом події, знятої на мобільний телефон. Під час перегляду вказаного відеозапису судом першої інстанції чітко встановлено нанесення ОСОБА_7 одного удару потерпілому ОСОБА_9 , але в подальшому засуджений був повернутий до камери спиною, проте рухи ударів в бік потерпілого було видно добре. Нанесення одного удару підтвердили також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , що не спростовує нанесення другого удару засудженим, якого вказані свідки могли і не бачити.
Жодних належних доказів про отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_9 тілесних ушкоджень суду надано не було, а тому за вказаних обставин кримінального провадження потерпілий не міг становити суспільної небезпеки для засудженого, що виключає перебування останнього у стані необхідної оборони.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши встановлені обставини, дійшов висновку про відсутність суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 стосовно ОСОБА_7 та відсутність обставин, які би давали підстави припускати таке посягання.
Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в умисному спричиненні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження в апеляційному порядку не заперечувався.
З урахуванням викладеного, у суду касаційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів законність оскаржуваних судових рішень в цій частині та не погоджуватися з ними. Крім того, з огляду на відсутність підтверджених матеріалами провадження дій потерпілого, які б свідчили про перебування ОСОБА_7 у стані, що передбачав необхідність захисту від суспільно небезпечного посягання, закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про безпідставність задоволення апеляційним судом цивільного позову Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області щодо відшкодування бюджетних коштів, витрачених Кіровоградською обласною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 128 КПК Україницивільний позов в інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».
Згідно з приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.
Зазначених положень прокурором не дотримано, а судом ці обставини залишені без належної уваги.
Задовольняючи цивільний позов прокурора про відшкодування витрат понесених Кіровоградською обласною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, апеляційний суд не взяв до уваги відсутність у відповідній позовній заяві належного обґрунтування передбачених законом підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 проходив лікування у Кіровоградській обласній лікарні Кіровоградської обласної ради.
При пред`явленні позову прокурор обмежився констатацією фактів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його наслідків, витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 і формальним посиланням на норми ст. 128 КПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Також позов не містить обґрунтування і тих обставин, що у даному випадку захист інтересів держави, за умови підтвердження їх порушення, не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або що такий орган відсутній.
Як убачається з вироку суду першої інстанції, у Кіровоградській обласній лікарні діє юридична служба, що складається з двох юристів.
При цьому, згідно з матеріалами кримінального провадження, цивільний позов прокурора містить посилання на те, що згідно зі Статутом Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради, остання є юридичною особою, а тому, відповідно до ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України, може виступати позивачем у суді.
За наведених обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, оскільки розгляд апеляційним судом по суті і задоволення цивільного позову прокурора у кримінальному провадженні без перевірки наявності в особи, що їх подала, відповідних процесуальних повноважень свідчить про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції у відповідній частині, передбаченим статями 370, 419 КПК України, вимогам законності й обґрунтованості, що, у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову прокурора про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави в особі Кіровоградської обласної лікарні витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 із призначенням у цій частині нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга захисника ОСОБА_6 частковому задоволенню.
Під час нового розгляду суд апеляційної інстанції має належним чином врахувати наведене та ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_7 змінити, скасувати в частині вирішення цивільного позову прокурора про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави в особі Кіровоградської обласної лікарні витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 і призначити у цій частині новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3