Справа № 171/755/19
В И Р О К
іменем України

24 травня 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000306 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, що зареєстрована в АДРЕСА_1 , та фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянки України, має середню освіту, не перебуває в шлюбі, не працюючої, раніше судимої: 1) 05.07.2005 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнена 25.07.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; 2) 08.04.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнена 27.06.2017 року в зв`язку з відбуттям строку покарання, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не перебуває у шлюбі, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , що проживає в АДРЕСА_4 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

30.03.2019, близько 10:45 години, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 знаходилися в гостях у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_5 . У вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, після чого остання запропонувала ОСОБА_4 викрасти майно, належне ОСОБА_6 , а саме - грошові кошти, на що останній погодився, тим самим вступив з нею у злочину змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_6 , ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно відкрито із корисливих мотивів, перебуваючи у вищевказаній квартирі, у присутності потерпілої ОСОБА_6 вхопила належну потерпілій сумку, достовірно знаючи, що там знаходяться грошові кошти, та намагалася втекти з квартири, але ОСОБА_6 з метою затримання ОСОБА_3 наздогнала останню, схопила за одну ручку сумки та утримувала її. В цей час ОСОБА_4 з метою доведення злочину до кінця, утримував потерпілу ОСОБА_6 за ліву руку та відтягував останню від ОСОБА_3 з метою надати останній можливості втекти з викраденою сумкою, внаслідок чого ОСОБА_3 із сумкою потерпілої ОСОБА_6 , в якій знаходилися грошові кошти, залишила квартиру потерпілої, після чого ОСОБА_4 відпустив потерпілу і також залишив вказану квартиру.

Таким чином, ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_4 відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 2000 гривень, що знаходились в сумці потерпілої, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вищевказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні вищевказаного злочину визнала повністю, з обставинами скоєння злочину, що зазначені в обвинувальному акті, погодилася, та пояснила, що 30.03.2019 року до обіду вона перебувала разом з ОСОБА_4 в гостях у потерпілої ОСОБА_6 , що проживає по АДРЕСА_6 . Перебуваючи в квартирі потерпілої, обвинувачена побачила, що в сумці потерпілої, яка знаходилася на дивані, знаходяться гроші купюрами по 500 грн. у кількості 2 штук та декілька купюр по 200 грн. Вона вирішила їх викрасти, після чого разом з ОСОБА_4 вона вийшла на вулицю, де запропонувала ОСОБА_4 скоїти крадіжку грошей, на що останній погодився і вони повернулися у квартиру до потерпілої. Що кожен буде робити для заволодіння коштами, вони не обговорювали, вирішили, що зорієнтуються по ситуації. Знаходячись у квартирі, вона у зручний для неї момент вхопила сумку потерпілої та побігла до дверей, щоб втекти з квартири. ОСОБА_4 в цей час був на кухні. Коли вона підбігла до дверей квартири, то не змогла відразу відчинити двері, а потерпіла в цей час підійшла до неї та вхопила правою рукою сумку за одну ручку і вимагала повернути їй. Вона вивернула потерпілій праву руку і таким чином сумка залишилася в неї в руках. ОСОБА_4 в цей момент підійшов до потерпілої та схватив її за ліву руку, після чого утримував потерпілу, поки вона не відкрила двері та не залишила квартиру. Потім вона пішла до школи № 1, де чекала ОСОБА_4 , оскільки раніше вони про це домовилися. Коли ОСОБА_4 прийшов до школи, вони разом пішли в магазин, де на частину викрадених коштів придбали продукти, а суму, що залишилася, витратили на власні потреби. У вчиненому щиро кається, вибачилася перед потерпілою, просить не призначати суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні 21.05.2019 року пояснив, що вину у скоєнні вищевказаного злочину визнає повністю, з обставинами вчинення злочину, що зазначені в обвинувальному акті, погоджується, та пояснив, що він віднедавна познайомився з ОСОБА_3 , з якою 30.03.2019 року вранці прийшов до потерпілої ОСОБА_6 . Потерпілу він знає давно, оскільки дружив з її сином та часто допомагав потерпілій по господарству. Перебуваючи в гостях у потерпілої, ОСОБА_3 запропонувала йому викрасти у потерпілої гроші, які вона побачила у сумці, на що він не погодився, але пішов разом з ОСОБА_7 до квартири потерпілої. Під час перебування в квартирі потерпілої ОСОБА_6 , він вийшов на кухню. Через деякий час він почув, що ОСОБА_3 побігла до дверей. Він вийшов до коридору, де побачив, що ОСОБА_3 б`ється з потерпілою і він намагався їх розборонити. Коли він їх розборонив, то виявилося, що сумка потерпілої залишилася у ОСОБА_3 , яка пішла з квартири. Він не зміг забрати сумку з грошима у ОСОБА_3 , чому не зміг пояснити не може. Після цього він пішов до першої школи, де його чекала ОСОБА_3 , а потім вони пішли до магазину, де витратили частину викрадених ОСОБА_3 грошей на продукти харчування. На даний час потерпілій ОСОБА_6 майнова шкода в сумі 2000 грн. відшкодована в повному обсязі його матір`ю. Вину визнає лише в тому, що він разом з ОСОБА_3 витратив викрадені у потерпілої ОСОБА_6 кошти.

У судовому засіданні 23.05.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що вину визнає в повному обсязі, на пропозицію ОСОБА_7 заволодіти грошима потерпілої він вголос нічого не сказав, але «мовчки» погодився вчинити даний злочин в зв`язку з відсутністю у нього грошей. Що кожен буде робити для заволодіння коштами, вони не обговорювали. Також пояснив, що коли ОСОБА_7 намагалася вийти із сумкою потерпілої з квартири, він дійсно утримував потерпілу за ліву руку для того, щоб ОСОБА_7 змогла залишити квартиру з викраденими грошима, при цьому він розумів, що вчиняє злочин.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_5 . Вона проживає одна, у неї хворі ноги і вона пересувається по квартирі за допомогою візка. ОСОБА_4 знає добре, оскільки той дружив з її сином, на даний час обвинувачений допомагає їй по господарству, з ОСОБА_8 познайомилася за декілька днів до скоєння злочину. 30.03.2019 року близько 10 год. обвинувачені прийшли до неї в гості, вона їх погодувала, після чого вона сиділа на дивані, у неї в ногах лежала сумка, в якій знаходилися гроші в сумі 2000 грн. Під час перебування в гостях обвинувачені на декілька хвилин виходили з квартири, а потім повернулися. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_7 просила у неї гроші в борг, але вона їй відмовила, після чого ОСОБА_7 схопила з дивана її сумку та побігла до дверей, ОСОБА_4 в цей час був на кухні. Вона піднялася з дивану та пішла за ОСОБА_3 , вимагаючи повернути їй сумку з грошима. ОСОБА_3 не реагувала на неї, але не змогла відразу вийти з квартири, так як у неї в квартирі встановлено двоє дверей і ОСОБА_7 не могла швидко їх відкрити. Підійшовши до ОСОБА_7 , вона правою рукою схопила за одну ручку сумки і намагалася її забрати, але ОСОБА_7 не відпускала сумку та вивернула їй праву руку, внаслідок чого вона випустила ручку сумки. В цей час до неї підійшов ОСОБА_4 зі словами « ОСОБА_9 ти казала, що погано ходиш» та схопив її за ліву руку і утримував, поки ОСОБА_7 не втекла з квартири. Потім ОСОБА_4 сказав, що піде за ОСОБА_7 і принесе їй сумку та гроші, але так нічого і не приніс. Вона відразу повідомила поліцію про скоєне та спустилася у під`їзд, де на першому поверсі на підлозі побачила свою сумку, яку забрала ОСОБА_7 , та на підлозі побачила речі, що знаходилися в сумці ручка, хустка та інші. Вказану сумку та особисті речі вона забрала додому. На даний час матір`ю ОСОБА_4 їй відшкодовано шкоду в сумі 2000 грн., тому просить позовну заяву залишити без розгляду. Обвинувачені перед нею вибачилися, вона пробачила їм та просить призначити умовне покарання.

У судовому засіданні були досліджені письмові докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Так, протоколом огляду від 30.03.2019 року зафіксовано, що місцем події є трикімнатна квартира, що розташована в АДРЕСА_5 та належить потерпілій ОСОБА_6 . Прямо від входу в квартиру розташована вітальня, де знаходяться меблі, в тому числі диван, на якому розташовані особисті речі потерпілої ОСОБА_6 , серед яких жіноча сумка білого кольору, з якої за словами потерпілої зловмисники забрали грошові кошти.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що потерпіла під час проведення вказаної слідчої дії розповіла про обставини викрадення у неї 30.03.2019 року, приблизно о 10-45 год., обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошей, які знаходилися в сумці, що лежала на дивані. Також потерпіла ОСОБА_6 показала на місці, як ОСОБА_7 вхопила сумку з грошима та побігла до дверей, а вона встигла схопити за одну ручку сумки, після чого ОСОБА_7 почала відгинати їй пальці правої руки та забрала сумку, а ОСОБА_4 в той час тримав її за руку, щоб ОСОБА_7 втекла.

Вищевказані докази суд покладає в основу обвинувачення, оскільки відповідно до положень статей 85 та 86 КПК України вказані докази є належними та допустимими.

Покази потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_3 є логічними, послідовними, чіткими, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами у даному кримінальному провадженні, тому суд їм довіряє. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав в судовому засіданні 23.05.2019 року, також узгоджуються з вищевказаними дослідженими доказами.

Часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб захисту та бажання уникнути суворого покарання.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - показання потерпілої, обвинувачених, протоколи слідчих дій є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, що узгоджується з правовою позицію ЄСПЛ, відображеною, зокрема, в п.150 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд при оцінці доказів ке рується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 щиро покаялася, тому у відповідності до положень ч.1 ст.66 КК України суд враховує вказану обставину як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченої. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, у відповідності до ч.1 ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він щиро кається.

Суд відхиляє дане твердження, так як каяття обвинуваченого ОСОБА_4 носить лише формальний характер. Так, щире каяття має місце в тих випадках, коли особа повністю визнає свою вину у вчиненому злочині, дає своїй поведінці належну оцінку і дійсно готова нести передбачену законом відповідальність, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині. Факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_4 не найшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обвинувачений неодноразово змінював свої покази, вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав після дослідження всіх доказів у справі, завдана потерпілій шкода відшкодована матір`ю обвинуваченого, а не ним особисто.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до положень ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує наступне.

Злочин, вчинений обвинуваченими, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачена ОСОБА_3 раніше неодноразово судима, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не зайнята суспільно-корисною працею.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не зайнятий суспільно-корисною працею. В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він офіційно працевлаштований та має на утриманні дитину, але докази, що підтверджують вказані обставини, суду не надав, тому суд відхиляє вказані твердження обвинуваченого та не бере їх до уваги.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, та обставини, що його обтяжують, враховуючи дані щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить не призначати обвинуваченим покарання у вигляді реального позбавлення волі, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та попередження нових злочинів є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та обставини, за яких його вчинено, особу винних, а також інші обставини, що встановлені судом, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання та звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком: ОСОБА_3 - 3 роки, ОСОБА_4 - 2 роки на підставі ст.75 КК України.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України суд покладає на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

У відповідності до положень ч.3 ст.76 КК України суд вважає за необхідне додатково покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Суд, покладаючи додаткові обов`язки на обвинувачену ОСОБА_3 , враховує особу винної, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає, що покладання на обвинувачену додаткових обов`язків є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди в сумі 2000 грн. суд вважає за необхідне залишити без розгляду в зв`язку з клопотанням потерпілої на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, з огляду на призначену міру покарання, суд вважає за необхідне продовжити на 60 днів до 22 липня 2019 року.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ч.1 ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покласти на Апостолівський РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ у справі сумку білого кольору, повернуту потерпілій ОСОБА_6 , залишити власнику.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення збитків залишити без розгляду.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжити на 60 днів до 22 липня 2019 року.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1