Справа № 538/34/19
Провадження №1-кп/548/84/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючогосудді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000425 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України,у родженця АДРЕСА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, на утриманні неповнолітніх дітей не має, участі у бойових діях не брав, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:
14 серпня 2018 року близько 09 години в с. Юсківці Лохвицького району Полтавської області по вул. Роменській, ОСОБА_4 керував власним автомобілем ВАЗ 217130, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із автомобільним причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись при цьому у супереч п.12.4 Правил дорожнього руху зі швидкістю близько 72.6 км/годину у напрямку м. Лохвиця, чим перевищував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах. У цей час у попутному йому напрямку, по лівому узбіччю, рухалась велосипедистка ОСОБА_5 . Поблизу приміщення кафе «Угольок» ОСОБА_5 змінивши напрямок руху праворуч стала переїжджати проїзну частину дороги, рухаючись при цьому з ліва на право, відносно напрямку руху водія ОСОБА_4 , внаслідок чого виїхала на праву смугу руху. ОСОБА_4 , маючи об`єктивну спроможність виявити завчасно небезпеку для свого руху або перешкоду, не вжив завчасно заходів для зменшення швидкості свого руху, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив неуважність, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», внаслідок чого допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка гр. ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №198 від 22.10.2018 року, отримала тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому правої малогомілкової кістки на рівні верхньої третини та нижньої третини, відкритий перелом правої великогомілкової кістки на рівні нижньої третини, рану тім`яної ділянки, рану нижньої третини лівої гомілки, рану задньої поверхні правої гомілки, які утворилися у короткий проміжок часу, від дії тупих предметів виступаючих частин кузова легкового автомобіля та утворитися за обставин даної дорожньо транспортної пригоди. Виявлені тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку автотехнічної експертизи №563 від 28.11.2018 року у діях водія ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути дорожньо транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння злочину, свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить призначити покарання не повязане з реальним позбавленням волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, щире каяття, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, має похилий вік, відшкодування заподіяної злочином шкоди, обставини, які помякшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не виявлено, думку потерпілої, які на суворій мірі покаранні не наполягала та призначає покарання у межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства і досягне мети при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 75 КК України, особа може бути звільнена лише від відбування покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі.

Статтею 77 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку без позбавленням права керувати транспортними засобами .

Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_4 , мета покарання передбачена ч.2,3 ст.50 КК України, буде досягнута при призначенні йому за ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням ст.75 КК України звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав обрання відносно нього запобіжного заходу.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, ст.286 КК України, суд -

ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на ОСОБА_4 обовязків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази по даному кримінальному провадженню -

- автомобіль ВАЗ 217130, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання на територію майданчика тимчасового утримання вилучених транспортних засобів Лохвицького відділу поліції, після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_4 ;
- велосипед марки " Україна" червоного кольору, який передано на зберігання на територію майданчика тимчасового утримання вилучених транспортних засобів Лохвицького відділу поліції, після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Слобідка Коростишівського району Житомирської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 на користь держави судові витрати по справі в сумі 572 грн. за проведення експертиз .

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

ГоловуючийОСОБА_1