справа № 208/4188/19
№ провадження 1-кп/208/560/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000832 від 17.04.2019 року та угоду від 18.07.2019р. про визнання винуватості, укладену прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000832, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17.04.2019, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, офіційно не працює, не одружений, має неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є учасником бойових дій (св-во АА №096555), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з іншої сторони за участю адвоката ОСОБА_7 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000832 від 17.04.2019 та угоди про визнання винуватості від 18.07.2019 р. ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України при наступних обставинах:

17.04.2019, приблизно о 18.00 год. (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазина «ТАДА», котрий розташований за адресою: пр. Аношкіна, буд. № 26А в м. Кам`янському, побачив автомобіль марки ВАЗ 21061, темно-бежевого кольору, державний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , котрий був припаркований поряд з вказаним магазином, за кермом якого знаходився раніше незнайомий ОСОБА_4 . В цей момент у ОСОБА_6 , раптово виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме заволодіння вищезазначеним автомобілем, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом поєднаний з погрозою застосування насильства що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та корисливої мети, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, 17.04.2019, приблизно о 18:03 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) перебуваючи за адресою: пр. Аношкіна, 26А в м. Кам`янське, ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля ВАЗ 21061, темно-бежевого кольору, державний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , в котрому на місці водія знаходився раніше не знайомий останньому потерпілий ОСОБА_4 , та самостійно, всупереч волі власника вказаного автомобіля, відчинив двері вказаного автомобіля та проник в кабіну транспортного засобу, сівши на переднє пасажирське сидіння.

Продовжуючи реалізовувати незаконний умисел на заволодіння вказаним транспортним засобом, з метою заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_6 почав вербально примушувати ОСОБА_4 до початку руху вказаного транспортного засобу, всупереч волі останнього.

В подальшому, отримавши відмову потерпілого ОСОБА_4 щодо початку руху вказаного транспортного засобу всупереч волі власника, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію умислу на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з метою заволодіння вказаним транспортним засобом, умисно висловив потерпілому погрози застосування відносно нього насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме висловив потерпілому погрози нанесення останньому тілесних ушкоджень та побоїв, в результаті чого, потерпілий, сприймаючі вказані погрози ОСОБА_6 як реальні, залишив вказаний транспортний засіб та покинув місце події кримінального правопорушення.

Одразу після вказаних дій ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу на заволодіння вказаним транспортним засобом, пересів на водійське сидіння, не покидаючи салон автомобіля, та за допомогою ключів, які були залишені потерпілим у замку запалювання, незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, шляхом запуску двигуна та здійснення руху вказаного автомобіля у напрямку по пр. Аношкіна в м. Кам`янське шляхом керування, зникнувши з поля зору потерпілого, в подальшому розпорядившись вказаним транспортним засобом на власний розсуд.

Згідно авто-товарознавчої експертизи № 21/12.2/173 від 14.05.2019 вартість транспортного засобу становить 22446,73 гривні, (двадцять дві тисячі чотириста сорок шість) гривень 73 копійки.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом поєднаному з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

18.07.2019 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту у обсязі підозри у судовому провадженні;

Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 матеріальна шкода не завдана.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого (згідно зі ст. 66 КК України), є щире каяття, та добровільне відшкодування завданого збитку, а обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого (згідно ст. 67 КК України) є вчинення злочину особою, що перебувала у стані викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, вчинення злочину відносно особи з інвалідністю.

Враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, позитивну характеристику з місця роботи, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, раніше не судимий, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 3 роки.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, обвинуваченим може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим, Угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 3 роки. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 цивільний позов не заявляв, претензій майнового характеру не має, вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.
Прокурор, адвокати та потерпілий вважають за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, як таку, що відповідає вимогам закону.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_6 передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, те що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненому, розкаюється, позитивну характеристику з місця роботи, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, раніше не судимий, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, а саме: призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 3 роки.

Питання щодо судових витрат слід вирішити в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів, в порядку передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.07.2019р. укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000832, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17.04.2019, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, за участю адвоката ОСОБА_7 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, і призначити за ч.2 ст.289 КК України покарання у вигляді у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, з випробуванням, встановивши ОСОБА_6 іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до пункту п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період відбування покарання з випробуванням:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили змінити з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_6 витрати пов`язаних із проведенням:

- судово-авто-товарознавчої експертизи № 21/12.2/173 від 13.05.2019р. у розмірі 628 грн. 04 коп.;

- комплексної судової експертизи зброї та судово-трасологічної експертизи у частині експертизи зброї № 7/3/3/331 від 28.05.2019 року, у розмірі 1256 грн. 08 коп.

-комплексної судової експертизи зброї та судово-трасологічної експертизи у частині трасологічної експертизи № 5/4.6/474 від 28.05.2019 р. у розмірі 1884 грн. 12 коп.

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 21061, темно-бежевого кольору, державний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який знаходився на відповідальному збереженні у потерпілого ОСОБА_4 , залишити у останнього;

- мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 , гроші в сумі 315 грн. та дві банківські картки № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , які передані на відповідальне збереження захиснику ОСОБА_8 повернути власнику ОСОБА_6 ;

- ніж, який тримається у камері схову Кам`янського ВП знищити.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1