ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1431/19 Справа № 208/2893/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000885 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.11.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України,
В с т а н о в и л а:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання - за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.11.2017 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України залишено до самостійного виконання.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обраховувати з моменту його затримання.
Цивільні позови потерпілих - задовольнити повністю.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 1 800 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 2 780 гривень та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 1 950 гривень та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 1 050 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_12 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 3 037 гривень та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3201, 31.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, будучи особою, яка раніше вчиняла злочини, передбачені ст. 185, 190 КК України, повторно 16.04.2017 року приблизно о 01.00 год., перебував у салоні автомобіля таксі на ділянці місцевості, розташованій біля будинку № 26 по вул. Глаголєва у м. Кам`янське разом із раніше знайомим ОСОБА_12 , у якого при собі був мобільний телефон Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3037,00 грн. В цей час у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3037,00 грн., що належить ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив ОСОБА_12 передати йому свій мобільний телефон. ОСОБА_12 , довіряючи ОСОБА_8 , добровільно передав йому свій мобільний телефон Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3037,00 грн., та вийшов із салону автомобіля таксі, залишивши тим самим своє майно без нагляду. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння мобільним телефоном Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 3037,00 грн., що належить ОСОБА_12 , шляхом зловживання довірою, повторно, 16.04.2017 року приблизно о 01.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у салоні автомобіля таксі на ділянці місцевості, розташованій біля будинку №26 по вул. Глаголєва у м. Кам`янське тримаючи у руках вказаний мобільний телефон, маючи можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2302-17 від 23.05.2017 року ринкова вартість мобільного телефону Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 становить 3037,00 грн. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 завдано майнової шкоди на суму 3037,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Повторно, 20.04.2017 року приблизно о 21.00 год. перебував поблизу кафе «1+1», розташованому за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 42В разом із раніше знайомою ОСОБА_9 , у якої при собі був мобільний телефон Redmi A4, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 3 147, 82 грн. В цей час у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном Redmi A4, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінка, попрохав ОСОБА_9 передати йому свій мобільний телефон. ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_8 , добровільно передала йому свій мобільний телефон Redmi A4, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 3 147, 82 грн. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння мобільним телефоном Redmi A4, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 повторно 20.04.2017 приблизно о 21.00 год., перебуваючи поблизу кафе «1+1», розташованому за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 42В, тримаючи у руках вказаний мобільний телефон, маючи можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2056-17 від 04.05.2017 ринкова вартість мобільного телефону Redmi A4 становить 3 147, 82 грн. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 завдано майнової шкоди на суму 3 147, 82 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Повторно, 21.04.2017 року приблизно о 13.30 год. ОСОБА_8 перебував у приміщенні кафе «Місце зустрічі», розташованому за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 30Г разом із раніше знайомою ОСОБА_11 у якої при собі був мобільний телефон Nokia Lumia 630 ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , вартістю 1950, 60 грн. В цей час у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном Nokia Lumia 630 ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_11 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 під приводом користування мережею Інтернет попрохав ОСОБА_11 передати йому свій мобільний телефон. ОСОБА_11 , довіряючи ОСОБА_8 , добровільно передала йому свій мобільний телефон Nokia Lumia 630 ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , вартістю 1950, 60 грн. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння мобільним телефоном Nokia Lumia 630 ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , вартістю 1950, 60 грн., що належить ОСОБА_11 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 повторно 21.04.2017 приблизно о 13.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні кафе «Місце зустрічі», розташованому за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 30Г, тримаючи у руках вказаний мобільний телефон, маючи можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2030-17 від 03.05.2017 ринкова вартість мобільного телефону Nokia Lumia 630 становить 1950, 60 грн. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 завдано майнової шкоди на суму 1950, 60 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Повторно, 22.04.2017 року приблизно о 23.40 год. ОСОБА_8 перебував у салоні автомобіля таксі біля магазину «Корзинка», розташованому біля залізничного вокзалу м. Кам`янське за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 107 разом із раніше знайомим ОСОБА_13 , у якого при собі був мобільний телефон Lenovo A1000 ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 1832, 46 грн. В цей час у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном Lenovo A1000 ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 1832, 46 грн., що належить ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінка попрохав ОСОБА_13 передати йому свій мобільний телефон. ОСОБА_13 , довіряючи ОСОБА_8 , добровільно передав йому свій мобільний телефон Lenovo A1000 ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 1832, 46 грн. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння мобільним телефоном Lenovo A1000 ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 1832, 46 грн., що належить ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 повторно 22.04.2017 приблизно о 23.40 год., перебуваючи у салоні автомобіля таксі біля магазину «Корзинка», розташованому біля залізничного вокзалу м. Кам`янське за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 107 тримаючи у руках вказаний мобільний телефон, маючи можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, вийшов з автомобіля, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2054-17 від 04.05.2017 ринкова вартість мобільного телефону Lenovo A1000 становить 1832,46 грн. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 завдано майнової шкоди на суму 1832,46 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Повторно, ОСОБА_8 23.04.2017 року приблизно о 18.40 год. перебував поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , разом із раніше знайомою ОСОБА_10 , у якої при собі були мобільний телефон Huawei Y320 ІМЕІ НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , вартістю 2188, 80 гривень та мобільний телефон Bravis Atlas A71804591, НОМЕР_11 , вартістю 2280, 60 грн., під задньою панеллю якого знаходились грошові кошти у сумі 500 грн., що належали потерпілій. В цей час у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на відкрите, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , викрадення мобільних телефонів, які належать останній, та які перебували при ній. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , викрадення мобільних телефонів, які належать останній, та які перебували при ній, ОСОБА_8 23.04.2017 повторно, приблизно о 18.40 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у під`їзді №2 будинку №37/16 по пр. В.Стуса у м. Кам`янське, позаду ОСОБА_10 , наніс два поодиночні удари кулаком правої руки в область потилиці ОСОБА_10 . Від ударів ОСОБА_10 розвернулась, в цей момент ОСОБА_8 дістав правою рукою із правої кишені куртки ОСОБА_10 мобільний телефон Huawei Y320 ІМЕІ НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , вартістю 2188, 80 гривень та мобільний телефон Bravis Atlas A71804591, НОМЕР_11 , вартістю 2280, 60 грн., під задньою панеллю якого знаходились грошові кошти у сумі 500 грн., що належали потерпілій. Після цього, ОСОБА_8 , схопивши лівою рукою за шию ОСОБА_10 , наніс кулаком правої руки один удар в область нижньої щелепи ліворуч ближче до підборіддя, та один удар в область чола посередині. Після цього, ОСОБА_10 вибігла з під`їзду №2 будинку №37/16 по пр. В.Стуса у м. Кам`янське та направилась в напрямку проїжджої частини проспекту Василя Стуса. ОСОБА_8 разом із викраденим майном, маючи можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2055-17 від 04.05.2017 ринкова вартість мобільного телефону Huawei Y320 становить 2188, 80 гривень, вартість мобільного телефону Bravis Atlas A551 становить 2280, 60 грн. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 завдано майнової шкоди на суму 4969,40 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.
Повторно, 24.04.2017 року приблизно о 17.10 год. ОСОБА_8 перебував у салоні автомобіля таксі на ділянці місцевості, розташованій між будинками №2 та №8 по вул. С. Слюсаренко у м. Кам`янське разом із раніше знайомою ОСОБА_14 , у якої при собі був мобільний телефон Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , вартістю 3046,30 грн. В цей час у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , вартістю 3046,30 грн., що належить ОСОБА_14 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінку попрохав ОСОБА_14 передати йому свій мобільний телефон. ОСОБА_14 , довіряючи ОСОБА_8 , добровільно передала йому свій мобільний телефон Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , вартістю 3046,30 грн., та вийшла із салону автомобіля таксі, залишивши тим самим своє майно без нагляду. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння мобільним телефоном Asus Zenfone Go ІМЕІ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , вартістю 3046,30 грн., що належить ОСОБА_14 , шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 повторно 24.04.2017 приблизно о 17.10 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у салоні автомобіля таксі на ділянці місцевості, розташованій між будинками №2 та АДРЕСА_3 , тримаючи у руках вказаний мобільний телефон, маючи можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2057-17 від 04.05.2017 ринкова вартість мобільного телефону Asus Zenfone Go становить 3046,30 грн. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_14 завдано майнової шкоди на суму 3046,30 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
За сукупністю вчиненого, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року змінити в частині призначення покарання, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене судом покарання є занадто суворим та не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.
Вказує, що судом безпідставно не враховано у якості пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, оскільки, на думку апелянта, даний факт підтверджується визнанням обвинуваченим своєї вини, наданням правдивих показань на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду, а щодо зазначення судом про те, що обвинувачений за тривалий час добровільно не відшкодував шкоду потерпілим, то з цього приводу його підзахисним були надані пояснення, що в нього відсутня можливість відшкодувати її у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів не знаходить перешкод для розгляду справи за відсутністю останніх відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення даної апеляції та просив вирок суду залишити без змін.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, кількість та характер скоєних останнім правопорушень, що свідчить про цілеспрямовану та стійку злочинну спрямованість його дій, вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням насильства, мету скоєння злочинів отримання коштів для гри у ігрових автоматах та придбання наркотичних речовин, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також судом було враховано досудову доповідь Кам`янського МВ Південно-Східного МРУВКПП МЮ, яка містить соціально-психологічну характеристику ОСОБА_8 , згідно якої обвинувачений характеризується задовільно, неофіційно працює, конфліктних ситуацій за його участю не виявлено. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Доводи ж апелянта про безпідставне не врахування судом у якості пом`якшуючої покарання обставини щире каяття обвинуваченого не знайшли свого підтвердження як в матеріалах кримінального провадження, так і під час апеляційного розгляду. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обгрунтовано не взяв до уваги у даному конкретному випадку вказану обставину, передбачену п.1 ч.1 ст. 66 КК України, під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки обвинуваченим за тривалий час добровільно шкоду не відшкодовано, в його поясненнях та діях не вбачається відвертого осуду своєї поведінки, щирого жалю з приводу вчиненого, а тому неможливо визнати його каяття таким, що є щирим в розумінні ст. 66 КК України. Факт часткового повернення викраденого під час досудового розслідування не може вважатись добровільним відшкодуванням завданих збитків та намаганнями усунути завдану його протиправними діями шкоду.
Даний висновок суду першої інстанції, з яким повністю погоджується і колегія суддів, цілком узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в його постанові №759/7784/15-к від 22.03.2018 року, а отже апеляційні доводи захисника в цій частині даний висновок суду не спростовують, а тому і задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України, саме з реальним його відбуттям, за відсутності підстав для застосування відносно останнього приписів норм ст. 69, 75 КК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого про наявність підстав для звільнення від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4