Справа № 629/4543/19
Провадження № 1-кс/629/1572/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за №0001312 від 02.09.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, пенсіонера по інвалідності ІІ групи загального захворювання, термін дії пенсійного посвідчення з 31.01.2019 до 30.04.2020 року, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -
встановив:

Слідчий СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 04.09.2019 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідчий вказує, що 01.09.2019 року, близько 23-30 год., ОСОБА_5 в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на мкрн.№3 в м.Лозова Харківської області зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_8 , яка відпочивала у даному розважальному закладі, після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 у вказаному кафе-барі разом вживали спиртні напої, а 02.09.2019 року в 00-15 год., вийшли на вулицю та залишили вказаний розважальний заклад.
02.09.2019, близько 02-50 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин посварилися, в ході сварки ОСОБА_5 маючи раптово виниклий умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілій, з невстановленого в ході досудового слідства мотиву, з метою вбивства, наніс декілька ударів ножем, який тримав у руці, в область шиї ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді різаних ран шиї, що призвело до гострої крововтрати, внаслідок чого настала смерть потерпілої. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою приховання злочину, ОСОБА_5 переніс тіло ОСОБА_8 до сміттєвого баку, який розташований поблизу буд.5 на мкрн.5 в м.Лозова Харківської області, куди викинув тіло потерпілої.
Дане кримінальне правопорушення внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року за №0001312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
02.09.2019 року, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 20-55 год., протокол №80/86 та доставлений до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
За даним фактом 03.09.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 від надання показань відмовився, пославшись на ст.63 Конституції України.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку підозрюваного, його захисника адвоката ОСОБА_6 , який наполягав на застосуванні до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, внаслідок не доведення прокурором існуючих ризиків, вислухавши думку потерпілого та прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відносно останнього в провадженні Лозівського міськрайонного суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, по якій ОСОБА_5 з 04.10.2010 року до 27.08.2018 року перебував у державному та міжнародному розшуках, після затримання та доставки до суду, слідчим суддею йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, знову вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не одружений, дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим не має соціально сталих зв`язків, враховуючи встановлені існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення знаряддя злочину, яке має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, відсутність тісних соціальних зв`язків та місця роботи, вважаю, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 не визначає, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині.
Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться захисником підозрюваного, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі.
При цьому, суд враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст.ст.177,182,183,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001312 від 02.09.2019 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою визначити до шістдесяти днів, до 31.10.2019 року.
Розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 не визначати.
Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 .
Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1