ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1940/19 Справа № 182/1735/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899 від 11 березня 2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 03 травня 2019 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів. Окрім того, судом зараховано у строк відбування покарання обвинуваченому строк попереднього ув`язнення.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 10.03.2016 приблизно о 09.00 год., знаходився біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочин намір, ОСОБА_5 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до вищевказаного домоволодіння та зайшов до зали, звідки з дерев`яного столу викрав телевізор моделі «Toshiba 21CJ1RU» сірого кольору, вартістю 1500 грн., який належить ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальний збиток на суму 1500 грн.
З викраденим майном ОСОБА_5 направився до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де і зберігав викрадене майно.
Крім того, ОСОБА_5 11.03.2016 приблизно о 12.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля домоволодіння у АДРЕСА_4 , умисно таємно повторно з корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей за допомогою цвяходера проник до вищевказаного домоволодіння, зайшов до спальної кімнати, звідки зі столу викрав монітор моделі « Samsung 19» сірого кольору, вартістю 1500 грн. та з шафи викрав ноутбук моделі «Аser» чорного кольору, вартістю 3000 грн., ноутбук моделі «НР» чорного кольору, вартістю 4500 грн., адаптер моделі «Samsung-810» білого кольору, вартістю 400 грн., мобільний телефон моделі «Gobut GТ-99» чорного кольору, вартістю 2500 грн., мобільний телефон моделі «Soni Erikson» сірого кольору, вартістю 200 грн., які належать ОСОБА_9 , чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 12100 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вирок скасувати, як незаконний, та повернути справу у суд першої інстанції на новий розгляд.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_5 посилається на те, що в основу вироку судом були покладені докази, здобуті незаконним шляхом, а також сфальсифіковані матеріали справи. Так, обвинувачений вказує на незаконність його затримання та доставлення до відділення поліції, а також на застосування до нього недозволених методів слідства. Поряд із цим, ОСОБА_5 вказує на порушення його права на захист протягом всього досудового розслідування. Обвинувачений зауважує, що йому було відмовлено у залученні до провадження захисника та забезпечено його участь лише під час оголошення підозри. При цьому, під час судового розгляду, суд відмовив йому у допиті працівників поліції. Поряд з цим, ОСОБА_5 вказує на те, що суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , який під час судового розгляду не впізнав його як особу, яка продала йому комп`ютерний монітор та при цьому спотворив первинно надані ним свідчення, повернувши їх у бік обвинувачення. До того ж, суд не встановив взаємозв`язок між цим монітором та викраденням, оскільки ОСОБА_10 засвідчив, що він його передав іншій особі, а потерпіла взагалі не надала документів на підтвердження належності їй цієї техніки, тоді як другий свідок до суду не з`явився.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить вирок скасувати.
Свої вимоги потерпіла обґрунтовує неправдивістю наданих нею свідчень під час досудового розслідування та судового розгляду. ОСОБА_6 вказує на те, що співробітник поліції ОСОБА_11 сповістив її про те, що їй буде повернено викрадений телевізор, однак для цього вона має вказати, що крадіжку здійснив ОСОБА_5 . Насправді, вона не має гадки хто саме викрав її майно та як воно опинилось у працівників поліції. Поряд із цим, потерпіла вказує, що надала пояснення за вказівкою ОСОБА_12 , а у суді побоялась їх змінити. Потерпіла зауважує, що нещодавно їй стало відомо про вчинення цим працівником особливо тяжкого злочину та відсторонення його у зв`язку з цим від посади, після чого вона наважилась оскаржити вирок суду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданих апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:
- обвинуваченого, який під час дачі показів в суді першої інстанції вину у вчиненні злочину визнав повністю, не оспорював обставини вчинення злочинів щодо обох потерпілих, та шкодував, що так сталося;
- потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила в судовому засіданні, що зі слів її дітей знає, що за час відсутності іі вдома 10.03.2016 з ранку, близько 09-00 години, до них заходив її знайомий ОСОБА_5 , який забрав телевізор марки Toshiba та дітям пояснив, що телевізор потрібно відремонтувати.
- потерпілої ОСОБА_13 , яка зазначила під час судового розгляду, що ОСОБА_5 її сусід, повернувшись додому у березні 2016 року, вона помітила пошкоджений замок і відчинені у будинку двері та вікно, у неї було викрадено монітор, два ноутбуки, мобільні телефони, з яких повернуто лише 1 мобільний телефон.
- свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що на Центральному ринкі м.Нікополя, де він працює, весною 2016 року, у чоловіка він купив монітор марки Самсунг, за який віддав 150 грн., та після того, як слідчий показав йому декілька фотографій, він впізнав обвинуваченого, й впевнений на сто відсотків, що це був саме ОСОБА_5 .
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від потерпілої ОСОБА_6 , де вона вказує, що ОСОБА_14 , здійснив крадіжку її телевізора «Тошиба» сріблястого кольору (а.п. 13);
- довідкою, виданою суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_15 , про те, що станом на 10.03.2016 вартість телевізора «Toshiba 21CJ1RU», становить 1500 грн. (а.п. 15);
-заявою ОСОБА_6 про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду території домоволодіння АДРЕСА_3 . (а.п. 16);
- протоколом огляду місця події від 10.03.2016, з фототаблицею, в якому зазначено, що накладний замок на вхідних дверях візуальних пошкоджень не має, зафіксовано місце, звідки було викрадено телевізор (а.п. 17-18);
- заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення телевізору «Toshiba» моделі 21CJ1RU, який він викрав з домоволодння по АДРЕСА_3 (а.п. 27);
- протоколом огляду від 15.03.2016 телевізора фірми «Toshiba», який було надано обвинуваченим, та вилучено (а.п. 28-29);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання, з фототаблицею, від 16.03.2016, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 упізнала телевізор марки «Toshiba» модель 21CJ1RU, за кольором, по подряпинами на поверхні передньої кришки та подряпинами на нижній частині екрану телевізора (а.п. 30-32);
- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 11.03.2016 потерпілої ОСОБА_9 , у якому вона вказує, що невідома особа шляхом віджиму вхідних дверей проникла до її будинку, та викрала монітор «Samsung» сірого кольору, діагональ 19 см, ноутбук «Аser», чорного кольору, ноутбук «НР» чорного кольору, адаптер «Samsung» білого кольору та мобільний телефон «Gobut GТ-99» чорного кольору (а.п. 43);
- довідками, виданими суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_15 , про те, що станом на 11.03.2016 вартість викраденого майна складає: адаптера «Samsung-810» - 400 грн., монітору «Samsung» - 1500 грн., мобільного телефону «Gobut GТ-99» - 2500 грн. (а.п. 45); мобільного телефону «Soni Erikson K320i» - 200 грн. (а.п. 46), ноутбука «Аser» - 3000 грн. ноутбука «НР» - 4500 грн. (а.п. 47);
- заявою ОСОБА_9 про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду території її домоволодіння (а.п. 48);
- протоколом огляду місця події від 11.03.2016, з фототалицею, з якого слідує, що вхідні двері до будинку АДРЕСА_5 на момент огляду, мають біля замка сліди віджиму твердим предметом. У спальній кімнаті металопластикове вікно відчинене. Зафіксовано місця, звідки було викрадено належні потерпілій речі. Під час огляду виявлено та вилучено на три відрізки липких стрічок сліди пальців рук (а.п. 49-53);
- ксерокопіями документів на викрадене майно - монітор, адаптер та ксерокопіями документів на будинок - домова книга, договір дарування, витяг про державну реєстрацію права, технічний паспорт (а.п. 57-64);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2016, в ході якого свідок ОСОБА_10 з 4-ох осіб упізнав за загальними ознаками обличчя ОСОБА_5 , як хлопця, який на початку березня 2016 року продав йому монітор «Samsung» (а.п. 68-69);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2016, в ході якого свідок ОСОБА_16 з 4-ох осіб, за сукупністю загальних рис обличчя упізнав ОСОБА_5 , як хлопця, який продав йому ноутбук «Асер» у березні місця 2016 року (а.п. 72-75);
- заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону «Soni Erikson K320i», який він викрав з домоволодіння по АДРЕСА_5 (а.п. 78);
- протоколом огляду від 16.03.2016 мобільного телефону фірми «Soni Erikson K320i» сірого кольору, imei: НОМЕР_1 , який добровільно надав для огляду та вилучення ОСОБА_5 (а.п. 79-80).
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, колегія суддів вважає їх належності та допустимості, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності вироку, колегія суддів зазначає таке.
Обґрунтовуючи свою позицію стосовно невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, обвинувачений вказує на те, що суд, зокрема не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , а саме тому, що свідок під час судового розгляду не впізнав його як особу, яка продала йому комп`ютерний монітор та при цьому спотворив первинно надані ним свідчення, повернувши їх у бік обвинувачення.
Разом з цим, з журналу та технічного запису судового засідання від 16.08.2016 (а.п. 56, 131, 132) видно, що під час допиту свідка ОСОБА_10 , він підтвердив, що приблизно на початку березня 2016 року невідома особа продала йому комп`ютерний монітор, та після пред`явлення працівниками поліції йому фотознімків із зображенням різних осіб, він впізнав на них саме ОСОБА_5 , як особу, що продала йому монітор.
Колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду обставини тиску на цього свідка або підстав, за яких він міг обмовити обвинуваченого, не встановлено.
Щодо доводів про порушення права на захист обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, колегія суддів зазначає, що вони теж не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Так, згідно матеріалів провадження ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні слідчим роз`яснювалися його права та обов"язки, у тому числі і право мати захисника, інтереси його захищав адвокат ОСОБА_17 , та зяав и скарг від обвинуваченого щодо неналежного захисту не надходило.
Отже, ці доводи обвинуваченого, суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідають дійсності.
Посилання ОСОБА_5 на застосування щодо нього недозволених методів слідства, морального та фізичного тиску з боку працівників правоохоронних органів під час проведення досудового розслідування, суд також вважає безпідставним, оскільки жодних заяв такого характеру від обвинуваченого ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду провадження судом першої інстанції не надходило, дії працівників поліції також не оскаржувалися, та будь-яких доказів щодо застосування до нього недозволених методів ведення слідства, обвинуваченим надано не було.
Отже, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, вважає їх необгрунтованими та розцінює його позицію виключно як спосіб захисту, й бажання уникнути відповідальності за вчинене.
Надавши правову оцінку доводам обвинуваченого та спростувавши їх, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його апеляційної скарги.
Разом із цим, надаючи оцінку доводам потерпілої ОСОБА_6 щодо неправдивості її свідчень під час досудового розслідування та судового розгляду про вчинення обвинуваченим крадіжки телевізора з домоволодіння, колегія суддів відноситься критично та розцінює їх як спосіб сприяння ОСОБА_5 - її знайомому, уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.
Так, потерпілу ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, було попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену за ст. 384 КК України, при цьому вона, з посиланням на своїх дітей, пояснила, що саме обвинувачений вчинив крадіжку її телевізора, про що було подано заяву до поліції, згідно якої 10.03.2016, вона вказує, що ОСОБА_14 , здійснив крадіжку її телевізора «Тошиба», сріблястого кольору.
Ці обставини підтверджуються й протоколом огляду місця події від 10.03.2016, з фототаблицею, заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення телевізору «Toshiba» моделі 21CJ1RU, який він викрав з домоволодння по вул.Нова в м.Нікополь, протоколом огляду від 15.03.2016 телевізора фірми «Toshiba», який було надано обвинуваченим, та вилучено, та ці обставини підтверджуються їншими вищенаведеними доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставин кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 .

Також, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначенного судом покарання обвинуваченому в межах санкції інкримінованого злочину, яке визначено з урахуванням тяжкості вчиненного злочину, обставин їх вчинення, особи обвинуваченого, обставин, що пом"якшують покарання, а остаточне покаранння вірно призначено, за сукупністю вироків, за правилами ст. 71 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4