Ухвала
Іменем України
25 липня 2019 року

м. Київ
справа № 644/2675/16-к

провадження № 51-3197 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 травня 2018 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року,
встановив:
Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 травня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185 КПК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. На підставі пункту «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог захисником ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , зазначаючи про неправосудне засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, вказує на порушення проведення слідчих дій працівниками поліції у зв`язку із відсутністю захисника або законного представника та визнання вини у вчиненні крадіжки ОСОБА_5 під психологічним тиском, не встановлення всупереч ст. 485 КПК України в процесі розгляду справи соціально-психологічних рис ОСОБА_5 та наявність дорослих співучасників кримінального правопорушення.
Тим самим, захисник фактично посилається на однобічність та неповноту судового розгляду, вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України не є компетенцією суду касаційної інстанції.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 травня 2018 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3