Справа № 453/975/19
№ провадження 1-кп/453/126/19
В И Р О К
іменем України

20 листопада 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 09.07.2019 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи на території столярного цеху у АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_4 три удари каменем, який тримав у руці, у голову з лівої сторони. У результаті вказаних дій обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичного експерта № 61 від 19.07.2019 року, тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, садна та синця на голові, які є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 09.07.2019 року близько 20 год. 30 хв. він, знаходився у столярному цеху, що в урочищі Новинки № 1 у с. Лавочне Сколівського району Львівської області. Там, між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт, під час котрого він умисно наніс йому три удари каменем, який тримав у руці, у голову зліва, після чого зупинився. Зазначив, що він усвідомлював наслідки, які може спричинити потерпілому удари каменем, однак був розлючений, у зв`язку з чим не міг себе стримати. На даний час він зрозумів значення своїх дій, при обранні йому міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Сколівська ЦРЛ» не перебуває, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює і не має стабільного заробітку.

З урахуванням наведених обставин, а також майнового стану обвинуваченого, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на певний строк, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не має змоги оплатити штраф в силу відсутності офіційного стабільного заробітку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Міру покарання у виді громадських робіт на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат та речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1