Справа № 461/6591/18
пр.№ 1-кс/464/10/19
У Х В А Л А

11 червня 2019 року м. Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

03.09.2018 ОСОБА_3 подав до Галицького районного суду м.Львова скаргу, в якій просив постанову заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим від 23.08.2018 скасувати, справу направити у Львівській апеляційний суд для визначення підсудності. В обґрунтування скарги покликається на те, що 29.08.2018 заступником начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 винесено постанову 23.08.2018 про відмову у визнанні його потерпілим, яким він є по закону. Вказує, що Львівською місцевою прокуратурою №1 йому не видано пам`ятки у зв`язку із поданням заяви про вчинене кримінальне правопорушення особами, які зазначили свій статус як заявники. Натомість під час допиту його у якості свідка-заявника під час досудового розслідування ним подано докази завідомо неправосудних рішень, винесених особою при виконанні функцій держави, а саме суддею ОСОБА_5 в інших судових справах, а також подано відповідні судові рішення. Зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказано, що ним подано заяву-клопотання про видачу пам`ятки про права потерпілого, яким він є по закону. Під час досудового розслідування не застосовано ч.2 ст. 56 КПК України, що є достатньою підставою для допиту його в статусі потерпілого, яким він є по закону. В свідченнях, даних ним, вказано, що винесенням завідомо неправосудних рішень йому завдано шкоди, яка є істотною. Під час досудового розслідування упущено дану заяву, що призвело до винесення постанови про відмову у визнанні його потерпілим. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, відтак просить скаргу задовольнити.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26.09.2018 подання в.о. голови Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 задоволено. Матеріали судової справи №451/6591/18 (провадження №1- кс/461/7506/18) за скаргою ОСОБА_3 від 03 вересня 2018 року на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000099 від 06 червня 2018 року скеровано із Галицького районного суду м. Львова на розгляд до Сихівського районного суду м. Львова.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 05.10.2018 скаргу передано до розгляду слідчому судді ОСОБА_7 .
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова (слідчий суддя ОСОБА_7 ) від 05.10.2018 відкрито провадження з розгляду скарги та призначено судове засідання.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова (слідчий суддя ОСОБА_7 ) від 01.11.2018 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову у визнанні потерпілим.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.11.2018 ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.11.2018 про залишення без задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим скасовано, скаргу направлено на розгляд слідчим суддею Сихівського районного суду м.Львова у порядку глави 26 КПК України.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 30.11.2018 скаргу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .
Судове засідання для розгляду скарги слідчим суддею ОСОБА_1 призначено на 06.12.2018, однак учасники процесу у таке не з`явилися, відтак ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд скарги на 13.12.2018 о 15.40 год. для виклику учасників процесу.
У судовому засіданні 13.12.2018 особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 заявив відвід слідчому судді ОСОБА_1 .
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2018 така заява передана для розгляду судді ОСОБА_7 .
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова (суддя ОСОБА_7 ) від 14.03.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 в межах розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим відмовлено.
Слідчим суддею ОСОБА_1 судове засідання по розгляду скарги призначено на 21.03.2019, про що повідомлено особу, яка подала скаргу, та прокуратуру Львівської області, шляхом скерування судових повісток засобами поштового зв`язку, а також шляхом скерування судової повістки прокуратурі Львівської області на електронну пошту та шляхом повідомлення особи, яка подала скаргу, телефонограмою.
У судове засідання, призначене на 21.03.2019, особа, яка подала скаргу, та прокурор не з`явилися, з`явився слідчий, однак таке не відбулось у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті по розгляду кримінального провадження. Наступне судове засідання призначено на 05.04.2019, про що повідомлено слідчого під розписку та особу, яка подала скаргу, шляхом скерування судової повістки засобами поштового зв`язку та телефонограмою.
05.04.2019 ОСОБА_3 подав до суду уточнення до скарги, в яких просить скасувати постанову, винесену заступником начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 23.08.2018; визнати протиправними дії та бездіяльність щодо невидачі постанови (пам`ятки про права потерпілого); зобов`язати слідчого прокуратури Львівської області видати йому відповідно до ч.2 ст.55 КПК України та відповідно до ч.2 ст.56 КПК України постанову про права потерпілого (пам`ятку про права потерпілого). Вказує, що в кримінальному провадженні №0001476 за ст.ст.191, 255, 256, 298, 364, 364-1 КК України він визнаний потерпілим. Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні вчинено злочин невиконанням рішення суду правовохоронним органом та відповідно ч.2 ст.56 КПК України заяву про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР №0002532 за ч.3 ст.382 КК України. При винесенні рішення у справі №461/6531/16-к суддею ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення, а саме винесення завідомо неправосудового рішення, що кваліфікується за ч.2 ст.375, ч.2 ст.364 КК України. Таким чином йому заподіяно моральну та матеріальну шкоду, про що він заявив під час допиту, надавши рішення судів. Судом 28.02.2018 у справі №466/2120/17 та 27.06.2017 у справі №466/2120/17 встановлено невиконання рішень суду. Причинно-наслідковий зв`язок як системне вчинення кримінальних правопорушень є доказом заподіяння йому шкоди винесенням завідомо неправосудного рішення суддею ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, в якому він перебуває у статусі потерпілого.
У судовому засіданні 05.04.2019, в яке з`явилася особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду скарги на 12.04.2019 для виклику прокурора та слідчого, які у судове засідання не з`явилися, та повторного витребування матеріалів кримінального провадження №0000099 від 06.06.2018.
Про судове засідання, призначене на 12.04.2019 особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 був повідомлений під розписку, прокуратура Львівської області шляхом скерування судової повістки засобами поштового зв`язку.
12.04.2019 від слідчого ОСОБА_8 до суду надійшла заява, в якій просив здійснювати розгляд скарги за його відсутності, щодо такої заперечує.
Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 12.04.2019 листом №15/3-162-19 від 12.04.2019 скерував до суду матеріали кримінального провадження №0000099 від 06.06.2018 та одночасно повідомив, що 29.03.2019 слідчим прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження.
Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 12.04.2019 ухвалено відкласти розгляд скарги на 17.04.2019 о 16.30 год. для виклику учасників процесу, зокрема особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , оскільки його явка у судове засідання є обов`язковою.
Про судове засідання, призначене на 17.04.2019, особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , був повідомленим телефонограмою, а прокуратура Львівської області шляхом скерування судової повістки електронною поштою.
15.04.2019 від особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 до суду надійшла заява-клопотання про відкладення справи до вирішення судом скарг про скасування постанови про закриття кримінального провадження, які подані до Галицького районного суду м.Львова.
Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 17.04.2019 ухвалено відкласти розгляд скарги на 02.05.2019 о 12.10 год. для виклику учасників процесу, зокрема особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , оскільки його явка у судове засідання є обов`язковою.
Про судове засідання, призначене на 02.05.2019, особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 був повідомленим телефонограмою, а прокуратура Львівської області шляхом скерування судової повістки електронною поштою, а також шляхом повідомлення прокурора ОСОБА_10 під розписку.
Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 02.05.2019 ухвалено відкласти розгляд скарги на 14.05.2019 о 16.30 год. для виклику учасників процесу, зокрема особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , оскільки його явка у судове засідання є обов`язковою.
Про судове засідання, призначене на 14.05.2019, учасники процесу повідомлялися шляхом скерування судових повісток засобами поштового зв`язку.
Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 14.05.2019 ухвалено відкласти розгляд скарги на 24.05.2019 о 16.15 год. для виклику учасників процесу, зокрема особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , оскільки його явка у судове засідання є обов`язковою, так як у матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення їх про дату, час та місце проведення судового засідання.
Про судове засідання, призначене на 24.05.2019, прокуратура Львівської області та особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , були повідомленими шляхом скерування судових повісток засобами поштового зв`язку, а також ОСОБА_3 був повідомленим телефонограмою та під розписку, яка міститься у матеріалах справи та в якій ОСОБА_3 зазначив, що просить суд відкласти розгляд скарги до вирішення скарги на постанову про закриття кримінального провадження у Галицькому районному суді м.Львова та Львівському апеляційному суді.
Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 24.05.2019 ухвалено відкласти розгляд скарги на 11.06.2019 о 10.00 год. для виклику учасників процесу, зокрема особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , оскільки його явка у судове засідання є обов`язковою.
Про судове засідання, призначене на 11.06.2019, особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , повідомлявся шляхом скерування судової повістки та телефонограмою, прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_11 під розписку.
У судове засідання, призначене на 11.06.2019, особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення.
Прокурор ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим за його відсутності, відмовити у задоволенні скарги у зв`язку із винесенням 29.03.2019 постанови про закриття кримінального провадження №0000099 від 06.06.2018. Зазначив про необхідність розгляду скарги ОСОБА_3 у розумні строки.
Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У зв`язку із неявкою учасників процесу відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали кримінального провадження №0000099, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.06.2018, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.
Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені у Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).
Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» передбачено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку заявника та відповідних органів, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у даному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Згідно з частинами 1, 8 статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Відповідно до положень статті 138 КПК України поважними причинами неприбуття на виклик є затримання, тримання під вартою або відбування покарання; обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
Судом встановлено, що особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про час і місце розгляду скарги, в судові засідання не з`являвся, доказів, які б свідчили про поважність причин неприбуття у судові засідання суду не надав, наявні у матеріалах справи клопотання про відкладення розгляду скарги до вирішення поданої ним скарги про закриття кримінального провадження Галицьким районним судом м.Львова та Львівським апеляційним судом є безпідставними, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено такої підстави для відкладення розгляду справи як вирішення справи іншим судом, враховуючи те, що особі, яка подала скаргу, надаються не лише права, але на таку покладаються і обов`язки, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності особи, яка її подала, оскільки суд позбавлений можливості прийняти інше, аніж передбачено ст.307 КПК України, судове рішення по скарзі.
Відповідно до ст. 303 КПК України процедура оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого чи прокурора в порядку статті 303 КПК України, можлива лише на стадії досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч.1ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 просить скасувати постанову заступника начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000099 від 06.06.2018 від 23.08.2018; визнати протиправними дії та бездіяльність щодо невидачі постанови (пам`ятки про права потерпілого) та зобов`язати слідчого прокуратури Львівської області видати йому відповідно до ч.2 ст.55 КПК України та відповідно до ч.2 ст.56 КПК України постанову про права потерпілого (пам`ятку про права потерпілого) у межах даного кримінального провадження.
Як видно з матеріалів кримінального провадження постановою слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_12 кримінальне провадження №0000099, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.06.2018, від 29.03.2019 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
Таким чином, особою, яка подала скаргу оскаржується постанова, дії та бездіяльність, а також така клопоче про зобов`язання вчинити дії у межах кримінального провадження, в якому завершено досудове розслідування, відтак, повноваження слідчого судді не поширюються на розгляд таких скарг, до скасування постанови про закриття кримінального провадження у встановленому законом порядку, що не позбавляє права особу, яка подала скаргу, звернутися з відповідною заявою та скаргою до суду повторно.
З огляду на зазначені обставини, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 135, 138, 303, 306, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про визнання потерпілим відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1