Справа № 333/1953/19

Провадження № 1-кп/333/440/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, 01 грудня 2018 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись в салоні автомобіля «Volkswagen Crafter» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , біля супермаркету «АТБ», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 96, скориставшись тим, що поруч немає сторонніх осіб, та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, викрав мобільний телефон смартфон Apple Iphone 8 Plus 64 GB (MQ8N2), серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 20520 гривень 05 копійок (без ПДВ), який належить ТОВ «Дієса», чим спричинив матеріальну шкоду останньому. Після чого ОСОБА_4 з метою особистого збагачення розпорядився викраденим майном на власний розсуд, продавши його своїй знайомій.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, йомузрозумілі обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 01 грудня 2018 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходячись в салоні автомобіля «Volkswagen Crafter» біля супермаркету «АТБ» викрав мобільний телефон смартфон Apple Iphone 8, який належить ТОВ «Дієса». Після чого він продав телефон своїй знайомій.
Протиправне діяння, яке ставиться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, представник потерпілого та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Окрім того суд дослідив матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, його вік, стан здоров`я на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному, про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування і в суді, відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
По справі цивільний позов не заявлено.
Матеріальна шкода під час досудового розслідування відшкодована в повному обсязі шляхом повернення майна.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень 00 копійок.
Речовий доказ: мобільний телефон смартфон Apple Iphone 8 Plus 64 GB (MQ8N2), серійний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «Дієса» ОСОБА_5 залишити останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1