УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2019 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 17 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000960 від 15 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Амвросіївка Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся слідчий СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 з клопотанням погодженим прокурором Слов`янської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_4 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 травня 2019 року близько о 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась його співмешканка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, 15 травня 2019 року приблизно о 01 годині 30 хвилин у приміщенні спальної кімнати будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_4 виник раптовий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Перебуваючи у вищезазначеному місці, у вказаний час, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 наніс ножем удар область живота потерпілої ОСОБА_7 , спричинивши проникаючу колото-різану рану передньої черевної стінки без пошкодження внутрішніх органів, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

15.05.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчим зазначено в клопотанні, що метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши пояснення прокурора, який в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, а також думку підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , які просили відмовити в задоволенні клопотання, та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією.

При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: а саме: протоколом огляду місця події від 15.05.2019 року по АДРЕСА_1 та вилученими під час нього речами; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом допита свідка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; медичною довідкою «Міської клінічної лікарні м. Слов`янська», щодо виявлення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 , а саме: «проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної порожнини без ушкодження внутрішніх органів».
Слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту на користь підозрюваного та доводів самого підозрюваного, однак не приймає їх до уваги та вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

У відповідності до п.п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
Так в судовому засіданні встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема той факт, що можливий термін покарання за інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, свідчить про загрозу втечі останнього, оскільки наслідки та ризик втечі для підозрюваного можуть бути визнані меншим злом, ніж кримінальне переслідування та процедура відбування покарання. До того ж існує ризик впливу підозрюваного потерпілу та свідків по кримінальному провадженню з метоюспонукання його відмовитись від своїх свідчень або змінити їх на його користь. Крім того перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є особою раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а тому будучи офіційно не працевлаштованим, для задоволення своїх соціально побутових потреб може вчинити нові корисливі кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя окрім тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , також враховує дані щодо особи підозрюваного, а саме вік та стан здоров`я ОСОБА_4 ; відсутність відомостей про неможливість знаходження в умовах установи покарань, міцність його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, той факт, що за

місцем проживання підозрюваний характеризується посередньо, не працевлаштований, у зв`язку з чим існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на свідків та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання виникненню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України , у зв`язку з чим враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 та сукупність інших встановлених фактичних обставин у справі та характеризуючи відомостей, слідчий суддя вважає доцільним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Відповідно до ч. 4. ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на викладене, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, а також те, що підозру ОСОБА_4 пред`явлено щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178,193,194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника відмовити.

Клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000960 від 15 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» строком на 60 днів а саме: з 15 травня 2019 року по 13 липня 2019 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1