Єдиний унікальний номер справи 185/3349/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000045 від 12.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000045 від 12.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про повторний привід ОСОБА_3 так як на даний час не має підстав для призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, та наголосила, що не мала жодного побачення та спілкування з обвинуваченою, позицію щодо захисту обвинуваченої вона з нею не узгоджувала, місце перебування останньої їй не відомо, будь-який зв`язок з обвинуваченою відсутній.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника, суд приходить до такого висновку.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, ч.5 ст. 9 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Вказаною нормою законодавець встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом прокурору.

Його повернення передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогами закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають призначити судовий розгляд.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом встановлені передбачені Законом підстави повернення зазначеного обвинувального акту прокурору.

Право на участь у судовому розгляді кримінальної справи щодо себе є фундаментальним правом обвинуваченого, адже завдяки йому він може ефективно реалізувати своє право на захист від обвинувачення, подавати докази заявляти клопотання тощо. Право бути присутнім забезпечує обвинуваченому право на справедливий судовий розгляд.

Одним з важливих критеріїв забезпечення права на захист особи щодо якої здійснюється відповідно до КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою з моменту набуття особою статусу підозрюваного, а отже з 02 березня 2018 року, тоді як слідчим лише 26 березня 2018 року була ухвалена постанова про доручення призначити захисника, що свідчить про порушення права на захист обвинуваченої.

Згідно з реєстром досудового розслідування, долученого до даного обвинувального акту п. 19 розділу ІІ 26 березня 2018 року була ухвалена постанова про залучення захисника ОСОБА_3 . Отже, захисник був залучений вже після повідомлення ОСОБА_3 про підозру, що вказує на порушення права на захист обвинуваченої під час проведення досудового розслідування. По даному кримінальному провадженню порушено право на захист ще до прийняття слідчим суддею процесуального рішення щодо спеціального досудового розслідування.

З доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченої кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_3 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку, оскільки захисника було залучено вже після повідомлення про підозру.

У рішенні «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року, п.57 ЄСПЛ в обґрунтування порушення п. 1 ст. 6 у поєднанні з підп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції зазначив, що «національні суди проігнорували обмеження права заявника на захист під час первісної стадії попри те, що заявник зазначав про це у касаційній скарзі до Верховного Суду України, та те, що відповідно до національного законодавства воно становило істотне порушення кримінально-процесуального закону, яке передбачало скасування вироку. Цей недолік не міг бути виправлений ані юридичною допомогою, наданою заявнику пізніше, ані змагальним характером подальшого провадження (п. 58 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Салдуз проти Туреччини»; пункти 3941 рішення ЄСПЛ від 31 березня 2009 року у справі «Плонка проти Польщі»).

КПК України із цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (ст.7). При цьому задекларовано, що у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя (ч.5 ст.374 КПК).

Суд вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченої є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».

На користь зазначених висновків свідчить й той факт, що до початку судового провадження у справі ОСОБА_3 вона не мала побачень зі своїм захисником, не спілкувалася з останньою, не узгоджувала позицію захисту, тощо.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує також недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 , що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, що тягне за собою безумовне повернення обвинувального акту.

Крім того, відповідно до листа ГУ Національної поліції України, ОСОБА_3 зареєстрована на тимчасово окупованій території Донецької області, фактичне місцезнаходження останньої не відомо, лінію розмежування вона не перетинала, а тому ГУНП в Донецькій області не може виконати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2019 року про привід ОСОБА_3 . Також, ОСОБА_3 перебуває у розшуку по даному кримінальному провадженню РС № 199-209 від 17.04.2018 року ГУСБУ в Донецькій області та Луганській області.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 12.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України - повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1