Справа № 738/795/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/604/19
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений під час відбування ним покарання хоча в цілому і дотримувався встановленого режиму, умов та порядку відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, залучався до робіт з благоустрою території установи та відвідував заходи виховного характеру, на які реагував посередньо, взявши до уваги висновок Спостережної комісії Менської РДА, щодо передчасного застосування пільги до ОСОБА_7 у вигляді заміни невідбутого покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, звернувши увагу на те, що засуджений за весь час відбування покарання не має жодного заохочення протягом всього строку відбування покарання, що, на думку суду, є свідченням відсутності динаміки в поведінці засудженого.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, та задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що як під час перебування в Харківському СІЗО так і в подальшому під час відбування покарання у Менській ВК (№91) установлений в цих установах розпорядок дня не порушував, з першого дня перебування в виправній колонії був працевлаштований, до покладених обов`язків відносився відповідально, всі завдання адміністрації виконував вчасно, проявляв зацікавленість до виробничих процесів, приймав активну участь у житті відділення та установи в цілому, зауважень та стягнень з боку адміністрації немає.

Заслухавши доповідача, з`ясувавши позицію засудженого ОСОБА_7 , який висловився на підтримання вимог поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які викладено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Слід зазначити, що сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму утримання, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

З матеріалів особової справи вбачається, що згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року було залишено без змін.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 , перебуваючи в місцях позбавлення волі з 09 грудня 2016 року, зокрема, в Харківському СІЗО, за час перебування в якому встановленого режиму тримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень не мав, проте до праці не залучався та не заохочувався, а відбуваючи покарання з 21 січня 2019 року в Менській виправній колонії № 91, зарекомендував себе посередньо, зокрема: намагався дотримуватись вимог, щодо порядку та умов відбування покарання, розпорядку дня установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались.

Крім того, досліджуючи характеризуючи дані особи засудженого, було враховано те, що ОСОБА_7 відповідно до договору цивільно-правового характеру № 53 від 11 березня 2019 року виконує обов`язки працівника майстерні установи, залучався до робіт з благоустрою та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, проте, до покладених обов`язків та виконуваних завдань ставився посередньо, аналогічно відносився до відвідуваних ним заходів виховного характеру, у взаємовідносинах з персоналом установи намагається бути ввічливим, а також місцевим судом було враховано висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 14 від 15 травня 2019 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_7 у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі є передчасним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, зокрема, відповідно до вищевказаного вироку, за яким засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання, в ньому є цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди на загальну суму 5758 грн. 44 коп., проте виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили, що свідчить про те, що засуджений достроково не сплачував жодних сум на відшкодування вказаного розміру шкоди.

Наведені вище обставини в сукупності з іншими обставинами, які належним чином оцінені судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер його поведінки.

При цьому, на думку апеляційного суду, відсутність як стягнень так і заохочень, самі по собі не можуть характеризувати останнього з позитивного чи негативного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі, та, враховуючи, посередню характеристику на особу засудженого, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не свідчить про наявність достатніх підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи засудженого ОСОБА_7 , викладені ним в апеляційній скарзі, є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції цілком вірно не було встановлено таких даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення даної особи досяг тієї стадії на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду основного покарання.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відсутні, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена згідно з нормами кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ній належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4