Єдиний унікальний номер 722/1883/19
Номер провадження 1-в/722/183/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 18.11.2019 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України «довів своє виправлення». У зв`язку з цим вважають, що умовно-дострокове звільнення засудженого від покарання у виді позбавлення волі є передчасним.

Представник спостережної комісії ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Вироком Саратського районного суду Одеської області від 13.10.2011 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.08.2012 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно розпорядження, вирок суду 1-ї інстанції щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 21.08.2012 року.
Строк відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вищевказаним вироком відраховується з 08.02.2011 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.01.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув?язнення з 08.02.2011 року по 20.08.2012 року включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, внаслідок зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі є 27.07.2020 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 , відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів.

Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання та період часу, який зараховано судом у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше трьох чвертейстроку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67) засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 06.10.2012 року.

Як вбачається із особової справи та довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 08.02.2011 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Ізмаїл Одеської області засуджений ОСОБА_5 допускав порушення вимог режиму утримання, за що у п?яти випадках (30.06.2011 року, 11.08.2011 року, 27.04.2012 року, 25.08.2012 року) притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені в установленому законом порядку, не заохочувався. За час відбування покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_5 двіччі (05.10.2018 року та 09.01.2019 року) притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, стягнення погашені в установленому законом порядку, один раз (17.07.2017 року) заохочувався.

Крім цього, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП по факту зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, що підтверджується постановою від 04.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці №311 від 21.11.2019 року та особової справи встановлено, що по прибуттю до установи і по лютий 2017 року засуджений ОСОБА_5 періодично залучався до оплачуваної суспільно-корисної праці, поставлені виробничі змінні завдання в повному обсязі не виконував. З березня 2017 року по даний час працевлаштований в якості різноробочого по просіву муки вапнякової вантажно-розвантажувальної дільниці, встановлені обсяги робіт виконує не завжди. Роботи з благоустрою колонії не виконує.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» 26.11.2019 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 по відношенню до персоналу установи стриманий, тактовний, у взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку,має охайний вигляд, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує під контролем, не завжди робить для себе належні висновки, в 2018 році реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобувши робітничу спеціальність «Муляр 2-го розряду» в навчальному центрі, що функціонує при установі, на даний часучасті в програмах диференційованого виховного впливу не приймає, підтримує на волі соціально-корисні зв`язки шляхом отримання посилок та передач. Згідно вироку суду має завдані злочином матеріальні збитки, вину у вчинених злочинах визнає частково.
Відповідно до довідки медичної частини №350 від 21.11.2019 року, засуджений ОСОБА_5 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №147, станом на 21.11.2019 року, виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії, відносно засудженого ОСОБА_5 зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
-за період з 20.07.2012 року по 18.01.2013 року злісний порушник вимог режиму
-за період з 18.01.2013 року по 15.07.2013 року не став на шлях виправлення
-за період з 15.07.2013 року по 17.01.2014 року не став на шлях виправлення
-за період з 17.01.2014 року по 23.07.2014 року дотримується вимог режиму
-за період з 23.07.2014 року по 08.01.2015 року не став на шлях виправлення
-станом на 18.01.2016 року не став на шлях виправлення
-станом на 16.01.2017 року дотримується вимог режиму утримання
-станом на 22.01.2018 року дотримується вимог режиму утримання
-станом на 31.01.2019 року не став на шлях виправлення;
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
При цьому, процес позитивних змін у особистості засудженого ОСОБА_5 на даний час, на думку суду, не відповідає ступеню виправленню, передбаченого ст.81 КК України, який дає підстави дійти висновку про доведеність його виправлення та унеможливить у подальшому вчинення ним умисних злочинів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1