Справа № 152/224/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 04 лютого 2019 року,

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, розлученої, не працюючої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області № 127/10457/15-ц від 18.06.2015 зобов`язана сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 , на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, до її повноліття, починаючи з 18.06.2015.

Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_4 в період часу з 18.06.2015 по 01.02.2019, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачувала аліменти, внаслідок чого порушила та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний психічний і соціальний) розвиток, передбачений ст. 51 Конституції України.

Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштовувалася, на обліку в Шаргородському районному центрі зайнятості не перебуває, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларувала та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляла та з доходів гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачувала, будь-якої іншої допомоги не надавала, тобто добровільно рішення не виконувала і таким чином умисно, злісно ухилилася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі, що сукупно складає суму виплат за три місяці відповідних платежів на загальну суму 2999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн.

Окрім того, з моменту виникнення зобов`язання сплачувати аліменти, а саме з 18.06.2015 по 01.02.2019 ОСОБА_4 допустила заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 24 813 (двадцять чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн. 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 вбачається склад злочину передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення нею злочину, пояснивши, зокрема, що вона тривалий час не працювала офіційно, заробляла на життя тимчасовими заробітками, частину з яких віддавала безпосередньо дочці, або колишньому чоловіку, однак надати докази про це не може оскільки їх не існує. Офіційно аліменти не сплачувала з часу постановлення судом рішення про стягнення з неї аліментів.

Про вчинене шкодує, просила суворо не карати, вказала що буде вживати заходи до погашення заборгованості.

Ураховуючи те, що учасники судового засідання, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями злісно ухилялася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, бере до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судима в силу ст. 89 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченою, особи винуватої, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком на один місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Шаргородського районного
суду Вінницької області ОСОБА_1