Справа № 445/632/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
ОСОБА_4 , 03 квітня 2019 року, близько 14 год. 00 хв., знаходячись по вул. Базарна в м. Золочів Львівської області, біля гаражних приміщень, що поблизу Золочівського ринку, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс один удар своєю правою ногою в ліву руку останньої, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки в типовому місці, закритий перелом шиловидного відростка зліва, які згідно висновку експерта № 37/2019 від 10.04.2019 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю. Зазначив, що щиро розкаюється, просить його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України проводити без її участі. Претензій до ОСОБА_4 не має, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України при вищезазначених обставинах.
Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_4 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а тому дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає. Також суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психічного захворювання не знаходиться, та враховуючи, особу обвинуваченого, зокрема, що такий за місцем проживання характеризується типово, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 122 КК України.
Водночас, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 367-371, 373-376 КПК України, ст. 75, 76, ч. 1 ст. 122 КК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 08 липня 2019 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1