Справа № 732/110/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/59/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.016.270.110.000.428, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 2 місяців арешту без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні в сумі 351 грн. 84 коп., пов`язані з проведенням судової експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність пом`якшуючих обставин, а саме: «активне сприяння розкриттю злочину»; «відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення»; «відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого»; «критичне ставлення до своєї діяльності». Стверджує, що при призначенні місцевим судом покарання помилково вказана необхідність та можливість застосування статті 69 КК України. Крім того, не достатньо враховано наявність у обвинуваченого судимості за аналогічний злочин, відсутність офіційного місця роботи, посередню характеристику за місцем проживання.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за незаконне заволодіння транспортним засобом та вчинення злочину проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин.

Так, 21 листопада 2016 року, близько 19 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля двору будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , діючи умисно та повторно, через незамкнені двері проник до салону автомашини «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , яка перебуває у володінні ОСОБА_10 і стояла біля двору вказаного будинку, шляхом запуску двигуна ключем, що знаходився у замку запалювання, незаконно заволодів указаним транспортним засобом, вартість якого становить 27190 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто) гривень 3 (три) копійки, та поїхав в напрямку міста Сновськ, Чернігівської області.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого, у контексті ст. 414 КПК України, розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально - етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Окрім врахованих місцевим судом обставин, колегія суддів також враховує, що обвинувачений на сьогодні є інвалідом, доглядає за матір`ю, тривалий час з моменту скоєння злочину нових правопорушень не скоїв.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, на підставі встановлених обставин справи та даних про особу обвинуваченого, вирішує які із цих обставин пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4