Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/9/19
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
12 червня 2019 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
перекладача - ОСОБА_10 ,
судового розпорядника - ОСОБА_11 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Молдови Яловенського району с. Денчени, особи без громадянства та без зареєстрованого місця проживання на території України, не працює, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.02.2015 року Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 13.06.2017 року з місць позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
11 червня 2019 року до суду надійшло електронною поштою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .
12 червня 2019 року прокурор ОСОБА_3 надав до суду клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
В клопотанні прокурор зазначає, що ухвалою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17.04.2019 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 години 15 червня 2019 року.
Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризика, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Як зазначає прокурор, ОСОБА_4 обвинувачюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, є особою без громадянства, до затримання не працював та перебував на території України без зареєстрованого місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, а тому ризик, встановлений судом під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився та продовжує існувати. З врахуванням цього вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду у кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та просила суд змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме: на заставу з покладенням обов`язків згідно зі ст.194 КПК України, зазначивши, що відповідно до ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у випадках, передбачених ч.4 ст.183 КПК України. Також вказала на незаконність доказів: постанови про призначення судово-медичної експертизи від 08.11.2017 року та від 09.11.2017 року та висновків експертів № 594 від 07.12.2017 року та №595 від 07.12.2017 року.
Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив суд змінити запобіжний захід на заставу, зазначивши, що клопотання прокурора є необгрунтованим та немотивованим.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з доводами своїх захисників, заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_8 підтримав захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з думкою свого захисника.
Потерпілий ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Судом при розгляді клопотання прокурора встановлено, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився та продовжує існувати.
Підтвердженням цьому є те, що відповідно до доказів, приєднаних до справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст. 187 КК України, має незняту та непогашену судимість за ч.1 ст.187 КК України та через нетривалий проміжок часу після звільнення, (через п`ять місяців після звільнення) знову обвинувачується у вчиненні 08.11.2017 року тяжкого злочину, що вказує на наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, та що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 до обрання йому запобіжного заходу не працював, постійного джерела доходів не мав, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин стороною захисту не надано. Крім того, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання та реєстрації в Україні, із доданої до матеріалів посвідки на проживання в ПМР для іноземця, виданої 11 грудня 2008 року начальником ОДМ МВС ПМР ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_4 є особою без громадянства, прибув в Придністровську Молдавську республіку на ПМЖ, посвідка продовжена до 11 грудня 2010 року. Також, при розгляді цього клопотання не встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в цивільному шлюбі та підтримує сімейні відносини з матір`ю своєї дочки, що вказувало б на наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.
При вирішенні клопотання прокурора судом враховується тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також те, що злочин, у якому він обвинувачується за ч. 2 ст. 187 КК України, відноситься до злочинів проти власності, однак додатковим об`єктом цього злочину виступають життя та здоров`я людини, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу обвинуваченого підтверджують, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився та продовжує існувати, та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цього ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Однак, застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не виключить ризик вчинення обвинуваченим нових правопорушень.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини та приходить до висновку, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На момент розгляду клопотання суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, оскільки ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.
За таких умов, суд дійшов висновку про відсутність на момент розгляду клопотання обставин, які б давали суду підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 15 червня 2019 року, і судове провадження ще не завершено, та враховуючи, що ризик, вказаний прокурором, не зменшився, враховуючи дані про особу обвинуваченого, то суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 369-372 КПК України, суд -
Клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Молдови Яловенського району с. Денчени, особі без громадянства та без зареєстрованого місця проживання на території України, непрацюючому, проживаючому у АДРЕСА_1 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 серпня 2019 року включно до 24:00 години.
У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на заставу, - відмовити.
Строк дії ухвали закінчується 10 серпня 2019 року о 24:00 годині.
Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1