Справа № 144/1068/17
Провадження №11-кп/801/53/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу зі змінами начальника Теплицького відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 22.05.2018 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 12.07.2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не судимого, одруженого, непрацюючого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_10

потерпілої: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 вчинив вбивство через необережність ОСОБА_12 за наступних обставин.
ОСОБА_8 11.07.2016 біля 17 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на греблі біля ставка «Заводський», що по вул. Виробнича в с. Соболівка, Теплицького району Вінницької області, разом із своїм товаришем ОСОБА_13 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, побачивши за 100 метрів від берега на ставку ОСОБА_12 , який ловив рибу на ставку, сидячи у двомісному дерев`яному човні, вирішили підплисти до останнього, щоб пожартувати над ним. Для цього вони, роздягнувшись, стрибнули у воду, та поплили до ОСОБА_12 . Підпливши до човна ОСОБА_12 . ОСОБА_13 перший заліз на човен. Коли туди почав залазити ОСОБА_8 , в човен почала набиратись вода і він почав тонути. Побачивши, що човен тоне, усі троє зістрибнули із нього у воду. Перебуваючи у воді, ОСОБА_13 , потягнув човен до берега, щоб він не потонув, а ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , продовжували залишатись у воді на тому ж місці. Перебуваючи у воді, ОСОБА_8 , діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_12 , хоча міг та повинен був їх передбачити, зважаючи на об`єктивні обставини у вигляді відсутності людей поблизу, глибини ставка, того, що потерпілий був одягнений, вирішив пожартувати над останнім, і руками почав занурювати його під воду, небажаючи настання його смерті, знаючи що потерпілий добре вміє плавати.
Протиправні дії ОСОБА_8 призвели до того, що ОСОБА_12 , захлинувся водою, що призвело до механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів і отворів водою при утопленні, що у свою чергу спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 22.05.2018 року ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України визнано невинуватим та виправдано.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено повністю.

Не погодившись з вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 22.05.2018 року, начальник Теплицького відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу зі змінами, просив вирок скасувати з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 22.05.2018 року та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, задоволити цивільний позов.

Вимоги апеляційної скарги зі змінами начальника Теплицького відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 мотивовано тим, що у порушення вимог ст. 368 КПК України судом належно не перевірено, необгрунтовано та невмотивовано підстави з яких ОСОБА_14 виправдано, вирок суду першої інстанції не містить належного умотивованого обгрунтування мотивів з яких він дійшов висновку про відсутність події злочину, оскільки навіть не зазначено, що саме встановив суд чи подія взагалі мала місце або відсутній причинний зв`язок між діяннями обвинуваченого та шкідливими наслідками, порушено вимоги п.1 ч. 3 ст. 374 КПК України, не містить мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, не наведені показання обвинуваченого, потерпілої свідків, яким не надано жодної оцінки, суд не зазначив мотивів та підстав, з яких він не бере до уваги показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілої ОСОБА_7 , не надано оцінки у порушення ст. 94 КПК України з точки зору допустимості, належності, не взято до уваги показання всіх свідків та потерпілої , які повідомили, що ОСОБА_12 вмів добре плавати і не міг сам потонути, а також те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 були неприязні відносини, потерпілий часто скаржився на ОСОБА_8 , що той його ображав, не взято до уваги та не надано оцінки доказам здобутим в ході досудового розслідування протоколу огляду місця події від 12.07.2016 року, висновку судово-медичної експертизи № 79 від 12.08.2016 року, довідки характеристики Соболівської сільської ради від 14.09.2016 року № 1151, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом безпідставно незастосовано ч.1 ст. 119 КК України.

Вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 мотивовано тим, що вирок Теплицького районного суду не відповідає вимогам ст. 370, ст. 373, ст. 374 КПК України, підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, об`єктивно з`ясованим обставинам, які підтверджені доказами під час судового розгляду, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16
Вина ОСОБА_8 у вбивстві внаслідок злочинної недбалості підтверджується також поведінкою ОСОБА_8 після скоєного, яка характеризується як визнання та приховання своєї причетності до скоєного.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 підтвердили про існування неприязних відносин між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .
Позовну заяву підтримує повністю в частині стягнення моральної, матеріальної шкоди, витрат на правову допомогу з підстав наведених у ній.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги зі змінами начальника Теплицького відділу Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, оскільки сукупність доказів, перевірених під час апеляційного розгляду вказує на доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, представника потерпілої ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілої, просили задоволити, захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили залишити вирок суду без змін, в разі якщо суд дійде іншого висновку, вирішити питання щодо застосування Закону України « Про амністію у 2016 році», дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно п.1 ч. 3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаютьсяу разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення;мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
В порушення вимог ст. 374 КПК України, суд першої інстанції ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 , не проаналізував покази свідків, обмежившись лише переліком прізвищ, не навів мотивів, чому відхилив докази обвинувачення .
Порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили постановити законне та справедливе рішення.
Відповідно п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Крім того, судом не взято до уваги показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , не дано всупереч вимогам ст. 94 КПК України належної оцінки в сукупності з іншими доказами.
Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 , пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_13 розказував, що вони з ОСОБА_8 хотіли пожартувати з ОСОБА_12 , залізли у ставок , де ОСОБА_8 стягнув ОСОБА_12 у воду. При цьому зазначала, що її син пішов на рибалку 11.07.2016 року близько 16 год, наступного дня мати обвинуваченого телефонувала близько 5 години ранку та запитувала чи повернувся ОСОБА_24 , а згодом приходив ОСОБА_8 , запитував теж саме. Звернула увагу, що він був засмучений та схвильований.
Свідок ОСОБА_15 , пояснив, що коли він ловив рибу на човні, ОСОБА_8 з ОСОБА_13 шукали ОСОБА_12 . Він обернувся та побачив ОСОБА_12 на лодці на відстані 200 метрів від нього. Через деякий час почув, що ОСОБА_8 казав, що ОСОБА_12 десь дівся та запитував, чи він не бачив ОСОБА_12 . ОСОБА_8 кричав, що ОСОБА_12 ( ОСОБА_25 ) десь немає. Лодку ОСОБА_12 до берега притягнув ОСОБА_13 . Також пояснив, що ОСОБА_8 , коли він був на березі, підбіг та запитував чи не бачив ОСОБА_12 , коли він відповів, що не бачив обвинувачений вдарив його по обличчю, був у нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що бачив ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , які купалися на відстані 6-7 метрів від берега, від дороги по якій він йшов 200 метрів, з лодкою плив ОСОБА_13 , а на другий день дізнався, що ОСОБА_12 утопився. ОСОБА_8 плив 3-4 метри позаду ОСОБА_12 , ОСОБА_13 плив з лодкою один.
Свідок ОСОБА_19 пояснив, що свідок ОСОБА_16 йому говорив, що зі слів ОСОБА_13 , йому відомо, що ОСОБА_8 , ОСОБА_13 підплили до ОСОБА_12 , хотіли пожартувати ОСОБА_8 перевернув лодку , скинувши ОСОБА_12 , а ОСОБА_26 забрав лодку після чого, ОСОБА_12 не виплив на берег.
Свідок ОСОБА_21 пояснив, що мав зустрітися з ОСОБА_12 приїхав з Вінниці, від брата ти ОСОБА_16 дізнався, що ОСОБА_12 пропав, є тільки лодка і риболовні снасті. ОСОБА_13 в той день був напідпитку, шокований та розказував, що вони з ОСОБА_8 поплили до ОСОБА_12 , ОСОБА_8 скинув потерпілого у воду, а він в цей час забрав лодку і поплив до берега, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 залишилися у воді. Згодом дізнався, що ОСОБА_12 потонув
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що до нього приходили ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . ОСОБА_13 сказав, що від дій ОСОБА_8 . ОСОБА_12 потонув.
Свідок ОСОБА_18 пояснила, що зі слів ОСОБА_8 знає, що вони з ОСОБА_12 були по різні сторони лодки , потім ОСОБА_12 десь подівся, а ОСОБА_13 відтягнув лодку до берега. Знає, що ОСОБА_8 з ОСОБА_13 були на дні народження в той день, хотіли скупатися та поплили до ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_27 пояснив, що ОСОБА_12 зі слів ОСОБА_13 знає, що ОСОБА_8 стягнув ОСОБА_12 з лодки у воду. Потерпілий був рибалкою, вмів добре плавати. Коли знайшли тіло ОСОБА_12 в одній руці в нього був телефон, у іншій кепка.
Свідок ОСОБА_23 повідомляв, що бачив ОСОБА_12 , який йшов на рибалку, а ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , які були в стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що йому подзвонила ОСОБА_7 і сказала, що ОСОБА_12 немає в живих. Знає, що ОСОБА_12 перебував не дуже в дружніх стосунках з ОСОБА_8 , останній до потерпілого постійно чіплявся. Біля ставка де втопився ОСОБА_12 перебував також і ОСОБА_8 розповідав, що хотів просто пожартувати та потягнув лодку та ОСОБА_12 впав разом з ним у воду.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що вони з ОСОБА_8 святкували день народження друга, вживали алкогольні напої, потім пішли до ставка випити пива та покупатися, побачили ОСОБА_12 , підплили до човна, він перший заліз на човен, ОСОБА_8 теж підплив та коли вилазив у човен, вода почала набиратися у човен. Далі всі зістрибнули з човна, ОСОБА_13 був перший, ОСОБА_12 попросив притягнути човен до берега, що свідок і зробив, а потерпілий і обвинувачений залишилися вдвох. Свідок думав, що вони попливуть в іншому напрямку, потім почув, що ОСОБА_8 крикнув, що « Боса» не стало, тому вони подумали, що ОСОБА_12 поплив до берега. ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_15 за те,що він невнятно щось сказав. Нікому нічого не розповідав, бо думав що ОСОБА_28 не потонув. Стосунки між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 були дружні, ОСОБА_12 часто залишав у обвинуваченого свої рибиловні снасті. Коли тягнув човен до берега не бачив, що було позаду, оскільки вирішив, що все добре, бо ОСОБА_12 добре плавав. Потім ОСОБА_8 сказав, що ОСОБА_12 десь пропав .
З показів потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , вбачається, що ОСОБА_12 вмів добре плавати , тому сам потонути не міг . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 79 від 12.08.2016 року, смерть ОСОБА_12 настала від механічної обтураційної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів водою при утопленні, що підтверджується ознаками швидконасталої смерті. Відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , не є доказом відсутності будь-яких дій з боку ОСОБА_8 відносно ОСОБА_12 на час їх перебування у воді.
Згідно протоколу огляду місця події від 12.07.2016 року в с.Соболівка при огляді ставка «Заводський» виявлено труп громадянина ОСОБА_12 нам відстані 70 метрів від берега, лицем до низу. При витягуванні трупа на берег на відстані 2 метра від води, труп знаходився в положенні лежачи ( на спині), Руки зігнуті в ліктях під кутом 90 градусів та підняті на рівні грудей, ліва долонь знаходиться над правою, ліва кисть руки піднята та утримує шапку чорного кольору, права кисть руки утримує мобільний телефон (чорного кольору), положення трупа ОСОБА_12 його розташування рук свідчить, що утоплення призвело його занурення, що призвело до закриття дихальних шляхів водою.
Згідно протоколу огляду човна від 12.07.2016 року в с.Соболівка знаходиться ставок «Заводський» біля берегу знаходиться дерев`яна лодка у формі трикутника, довжина якого 3,5 м . У середині даної лодки наявні 2 дерев`яні доски, які скріплені по краям даної лодки, також в середині знаходилася дошка, сині резинові шльопанці, частина сітки блакитного кольору, біля лодки з правої сторони знаходилася дерев`яна кладка.
Під час проведення слідчого експерименту від 12.12.2016 року свідок ОСОБА_13 в присутності понятих показав обставини, які відбувалися в ставку «Заводський» 11.07.2016 року, пояснивши, що йшов разом з ОСОБА_8 по греблі даного ставка зі сторони старої бібліотеки, побачили, що за 100 метрів від берега в човні ловить рибу ОСОБА_12 . Пройшовши до кінця греблі з правої сторони, вони зняли з себе одяг зайшли на кладку та вирішили скупатися, зістрибнувши з лодки вони поплили до ОСОБА_12 . Знаходячись біля човна ОСОБА_13 заліз в середину човна, а ОСОБА_8 в цей час із задньої частини човна також намагався залізти в човен, але в цей час човен почав набирати воду. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_12 покинули човен через те, що він почав набирати воду майже повністю. В подальшому ОСОБА_13 взяв човен та поплив до берега, а ОСОБА_8 із ОСОБА_12 залишилися на даному місці. Також в одній руці ОСОБА_12 тримав мобільний телефон , а в іншій кашкет. Коли він доплив до берега разом із човном до нього крикнув ОСОБА_8 , сказавши, що ОСОБА_12 зник під водою.
Сукупність перевірених під час апеляційного розгляду доказів вказує на те, що утоплення ОСОБА_12 настало в результаті дій ОСОБА_8 , який був біля останнього. Дії ОСОБА_8 свідчать про його необережність , прояв злочинної самовпевненості , оскільки він не передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 , хоча повинен був передбачити настання смерті ОСОБА_12 , який, тримаючи в руках мобільний телефон та кепку, хоча і міг добре плавати не міг втриматись на поверхні води.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
В порушення вимог п.1 ч.1 ст. 413 КПК України суд першої інстанції не застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст. 119 КК України, що є підставою для скасування судового рішення першої інстанції, ухвалення нового вироку.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши докази, оцінивши з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності вважає, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 119 КК України вбивство вчинене через необережність.
Враховуючи вищезазначене, доводи прокурора у апеляційній скарзі зі змінами, потерпілої у апеляційній скарзі є обгрунтованими.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції в дотримання вимог ст.50, ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує тяжкість кримінального правопорушення , яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Соболівської сільської ради від 21.11.2016 року № 1406 характеризується позитивно, компроментуючих матеріалів виконавчий комітет немає, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_2 , думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила призначити покарання відповідно ч.1 ст. 119 КК України, відсутність обставин, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, наявність обставини, яка відповідно ст. 67 КК України обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах ч.1 ст. 119 КК України.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 просив врахувати, те, що він є суб`єктом Закону України « Про амністію у 2016 році», проти застосування якого він не заперечує.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження на утриманні ОСОБА_8 перебуває дочка ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Зазначене вказує на те, що ОСОБА_8 є суб`єктом п.в ч.1 ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» про застосування якого він просив, що є підставою для застосування Закону України « Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання.
На думку суду апеляційної інстанції підлягають задоволенню вимоги потерпілої щодо цивільного позову.
Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Вимоги потерпілої щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 16 490 грн. потерпілою належним чином мотивовано, підтверджується накладними № 106 від 12.07.2016 року та № 13 від 13.07.2016 року понесені витрати на ритуальні речі в розмірі 2 770 грн. та поминальний обід 7 600 грн., вартість витрат на пам`ятник 6190 грн. всього у сумі 16 490 грн.
Виходячи з вимог ст. 1201 ЦК, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Закону України «Про поховання та похорону справу» суд вважає, що вимоги підлягають до задоволення.
Згідно п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 300 000 грн., потерпіла вказала про глибину душевних страждань в зв`язку зі смертю єдиного сина.
Враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2015 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», глибину душевних страждань потерпілої , виходячи з принципів розумності, пропорційності, приймаючи до уваги майновий стан обвинуваченого ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 200 000 грн.
В частині відшкодування витрат на правову допомогу вимоги потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають через відсутність відповідних доказів.
Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,412, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанції , -
У х в а л и в :
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задоволити, апеляційну скаргу потерпілої задоволити.
Вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 22.05.2018 року скасувати з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок.
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі п.в ч.1 ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від покарання.
Задоволити позов ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7
200 000 грн. моральної шкоди, 16 490 грн. матеріальної шкоди.
Відмовити ОСОБА_7 в частині відшкодування витрат на правову допомогу.
Судове рішення може бути оскаржене до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.
На підставі ч.4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно оригіналу: Суддя: