ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1308/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, який не одружений, офіційно працевлаштований в ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь слюсарем - ремонтником, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізького області від 22 травня 2019 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України обвинувачених звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців та покладено на останніх обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь КЦТ №536 Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 13 800 гривень 89 копійок.
Вирішена доля речових доказів, скасовано арешт.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини та призначеного обвинуваченим покарання, просить вирок суду змінити, автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 , в кузові сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію та ключі від вказаного автомобілю, які перебувають на штраф майданчику Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_6 .
Свої вимоги захисник мотивує тим, що зі змісту вироку убачається, що суд вирішив долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України, однак вирішив конфіскувати в дохід держави автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію та ключі від вказаного автомобіля, які належать ОСОБА_6 .
Крім того, у вироку суд не обґрунтував підстави для такої конфіскації.
Зазначає, що зі змісту обвинувачення, визнаного судом доведеним, не вбачається, що вищезазначений автомобіль використовувався як знаряддя чи засіб вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини провадження, правильно кваліфікував дії обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України, а також вірно вирішив долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Доведеність вини, кваліфікація дій обвинувачених та вирок суду в частині, що стосується покарання, в поданій апеляційній скарзі не оскаржується.
У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_10 про безпідставну конфіскацію в дохід держави автомобіля марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 , в кузові сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію та ключі від вказаного автомобілю, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України, в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів і документів.
Згідно з оскаржуваним вироком, суд першої інстанції вирішив долю речових доказів відповідно до положень ст.100 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановами слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 28 жовтня 2018 року автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію та ключі від вказаного автомобіля, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т.1 а.с.99, 105).
Згідно з вироком, суд першої інстанції ухвалив автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрації та ключі від вказаного автомобіля, які перебувають на штраф майданчику Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями п.1 ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили, при цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно вирішив долю речових доказів, а саме автомобіля марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрації та ключі від вказаного автомобіля, та правильно конфіскував їх в дохід держави, оскільки даний автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що вбачається як із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, так і з показань самих обвинувачених.

Обставини, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, правильність висновків суду не спростовують, оскільки згідно з матеріалами провадження та вироком суду, кримінальне правопорушення обвинувачені вчинювали використовуючи автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», д/н НОМЕР_1 - прибували на цьому автомобілі на місце вчинення правопорушення, згідно з розподіленими ролями ОСОБА_9 згідно зі своєю роллю залишався за кермом автомобілю та слідкував за обстановкою з метою попередження ОСОБА_6 (власника зазначеного автомобілю), який в цей час демонтував майно, що належить ПАТ «Укртелеком», про появу свідків та наближення сторонніх осіб, та забезпечив швидке зникнення на вказаному автомобілі з викраденим майном з місця вчинення правопорушення.
Отже вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізького області від 22 травня 2019 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4