Справа № 127/1432/19
Провадження №11-кп/801/680/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про умовно-дострокове звільнення за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницької ВК (№86)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин, громадянина України, з професійно-технічною освітою, до засудження не працюючого, не одруженого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 13.01.1992 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ст. 229 ч. 2, 17, 140 ч. 2, 229-6 ч. 2, 14, 42 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;
- 17.12.1992 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ст. 141 ч. 2, 206 ч. 2, 42, 14, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.09.1995 року по відбутті строку покарання;
- 15.05.1996 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ст. 140 ч. 3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі. Звільнений 24.02.1999 року по відбутті строку покарання;
- 22.07.1999 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 17-140 ч. 3, 17-229-2 ч. 2, 42 КК України (в ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 26.04.2004 року по відбутті строку покарання;
- 24.10.2006 року Ладижинським районним судом Вінницької області за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 23.11.2006 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ст. 309 ч. 2, 311 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 11.12.2008 року умовно-достроково на 10 місяців 11 днів;
- 26.10.2009 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ст. 309 ч. 2, 311 ч. 2, 395, 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 27.07.2012 року умовно-достроково на 24 дні.
По даній справі засуджений 14.03.2013 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2012 року по 15.04.2013 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення з 2 дні позбавлення волі.

За участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2019р. до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника ДУ «Вінницької ВК( №86)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , оскільки 15.04.2017р. засуджений відбув 2/3 строку покарання та комісія установи на засіданні 18.12.2018 року протоколом №26 прийняла рішення про порушення клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого, що зумовило звернення до суду із вказаним клопотанням.

Суд першої інстанції, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, встановив, що ОСОБА_6 прибув у ДУ «Вінницька ВК №86» 18.04.2013 року із УВП №1 м. Вінниці, де характеризувався негативно, за порушення режиму утримання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався. По прибутті у ДУ «Вінницьку УВП №86» працевлаштований на виробництві установи, робочим у цеху по виготовленню товарів широкого вжитку. Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень засудженого вбачається, що ОСОБА_6 за період відбування покарання 8 раз заохочувався адміністрацією установи та 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте вказані стягнення погашенні у встановленому Законом порядку. Рішенням комісії від 05.07.2016 року засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, за власним бажанням самого засудженого. В подальшому, рішенням комісії від 18.04.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела своє виправлення. Все вищенаведене підтверджує те, що засуджений ОСОБА_6 , станом на день винесення даної ухвали, лише розпочав доводити своє виправлення та ставати на шлях виправлення.
На підставі встановленого суд першої інстанції дійшов висновку, що не зважаючи на наявні заохочення, враховуючи вчиненні ОСОБА_6 порушення, режиму утримання, а також враховуючи тяжкість та суспільну-небезпечність вчиненого останнім злочину, за який ОСОБА_6 відбуває призначене покарання, суд, не вбачає на даний час ознак виправлення засудженого та відповідно і підстав для задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити нову ухвалу, якою задовільнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення, так як він відбув вже 3/4 строку покарання, за період відбування покарання у Вінницькій ВК № 86 характеризується лише з позитивної сторони, був працевлаштований, виконував всі доручення та розпорядження адміністрації, став на шлях виправлення, що стало приводом для звернення начальника ДУ «Вінницької ВК (№86)» про застосування ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений 14.03.2013р. Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2012 року по 15.04.2013 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення з 2 дні позбавлення волі.

Приводом для звернення начальника Вінницької ВК № 86 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення стало те, що на момент звернення засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного судом покарання та підпадає під дію ст. 81 КК України, а комісія установи на засіданні 18.12.2018 року протоколом №26 прийняла рішення про порушення такого клопотання перед судом, так як ОСОБА_6 по прибутті у Вінницьку ВК № 86 був працевлаштований на виробництві, відповідально виконував поставлені завдання, не конфліктний, має позитивну характеристику та вісім раз заохочувався адміністрацією установи.

Однак заохочення до ОСОБА_6 не було застосовано протягом усього часу відбування покарання, так як ОСОБА_6 перебуваючи у Вінницькій УВП №1 характеризувався негативно, за порушення режиму утримання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та адміністрацією установи не заохочувався.

За період відбування покарання у Вінницькій ВК (№86) засуджений ОСОБА_6 також 12 раз порушував режим відбування покарання, за що адміністрацією установи притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте вказані порушення погашені у встановленому Законом порядку.

Разом з тим, рішенням комісії від 05.07.2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, за власним бажанням самого засудженого. В подальшому, рішенням комісії від 18.04.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела своє виправлення.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_6 був неодноразово засуджений за умисні злочини та відбував реальну міру покарання. Також до нього було застосовано умовно-дострокове звільнення в 2012 році на 24 дні, однак він знову вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про те що він не стає на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що засуджений на даний час не досяг виправлення з врахуванням того, що засуджений за весь час відбування покарання не є стабільно сумлінним, що свідчить, про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, вважає рішення місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання начальника установи про умовно-дострокове звільнення обґрунтованим, оскільки аналіз поведінки засудженого, який відображений в матеріалах справи, на даний час не дає підстав вважати, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: