У Х В А Л А
23.07.2019 Справа №607/10488/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001172 від 17 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ланівці, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , працюючи з 8 травня 2018 року на посаді оперуповноваженого СКП Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» був особою, уповноваженою на виконання функцій держави -поліцейським.

Відповідно до витягу з наказу начальника Головного управління Національної поліції України № 373 о/с від 27 листопада 2018 року, оперуповноваженого СКП Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

27 листопада 2018 року ОСОБА_3 під розписку отримав особисту трудову книжку, військовий квиток та витяг з наказу про звільнення.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 до 1 квітня 2019 року повинен був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто за 2018 рік.

Однак, після звільнення 27 листопада 2018 року з посади оперуповноваженого СКП Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої у абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто за 2018 рік.

В подальшому ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування, достовірно знаючи про необхідність подання декларації за 2018 рік, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а саме щорічної декларації за минулий рік, будучи ознайомленим з наказом про звільнення, отримавши під розписку вказаний наказ з трудовою книжкою та підписавши зобов`язання про дотримання положень антикорупційного законодавства, в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», маючи всі необхідні умови та технічні можливості, а саме: маючи сертифікат електронного цифрового підпису у Акредитованому центрі сертифікації ключів, станом на 01 квітня 2019 року особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, не подав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

По суті провадження заявив, що про обов`язок подати декларацію після звільнення був повідомлений письмово.

Декларацію, про яку йдеться в обвинуваченні, у встановлений строк не подав умисно. Такі дії вчинив через те, що дане питання відійшло на другий план у його житті.

У скоєному щиро розкаюється.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 366-1 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього за ст. 336-1 КК України у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, оскільки, він вперше притягається до кримінальної відповідальності за злочин невеликої тяжкості, від якого не настало тяжких наслідків, після вчинення злочину ОСОБА_3 щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, яке виявилось в тому, що він надав слідчому на першу вимогу документи, відповідав на питання слідчого, не намагаючись чогось приховати або уникнути, вчасно і беззаперечно прибував на вимогу слідчого та суду, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2018 рік

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити, при цьому суду повідомив, що він усвідомлює той факт, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України носить нереабілітуючий характер.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу заявленого прокурором клопотання, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 класифікується , як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до примітки до ст. 45 КК України, злочин вчинений ОСОБА_3 , а саме злочин, передбачений ст. 366-1 КК України не належить до корупційних.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст.285 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, визнав себе винуватим та щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, шкода його діями не завдана, декларацію після звільнення за 2018 рік подав, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України з підстав, передбачених ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю.

На підставі ст.ст.12,45 КК України, керуючись ст.ст.285,286,288 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001172 від 17 квітня 2019 року за даним фактом - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1