Справа № 346/2655/18
Провадження № 1-кп/346/114/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі : судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 0000242 від 07 березня 2018 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя. АДРЕСА_1 , українця, не працюючого, не одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого, депутатом не обирався, громадянина України,

- за ст. 185 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 15 лютого 2018 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи по місцю свого проживання, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_7 , який на той час перебував у нього в гостях, мобільний телефон марки «Samsung Gala[y J 3» чорного кольору, ІМЕІ-1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 : НОМЕР_2 вартістю 3827,98 гривень із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» вартістю 10 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3837,98 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Свою вину у скоєному злочині обвинувачений визнав у повному обсязі та пояснив, що 15 лютого 2018 року до нього в гості прийшов знайомий ОСОБА_8 і вони разом розпивали спиртне та проводили час на кухні квартири. ОСОБА_9 мав при собі мобільний телефон, який поклав на зарядку. Близько 23 год. 30 хв. коли потерпілий знаходився у стані алкогольного сп"яніння та не спостерігав за ним, викрав належний тому телефон і здав у ломбард за що отримав 1800 грн. Вирученими грошима розпорядився на власний розсуд.

У вчиненому щиро розкаюється, просить врахувати, що з потерпілим у нього є розуміння з приводу вішкодування шкоди та взяти до уваги, що на утриманні має перестарілу 102 річну бабусю і час від часу працює, що дає йому змогу утримувати себе, а тому не карати суворо.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз"яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу.
Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні перестарілої бабусі.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд доходить висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10