УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заявленого у кримінальному провадженні № 201/8323/19 (пр. № 1-кп/201/915/2019), відомості про яке 27 вересня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002418, стосовно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розглядається кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було подано письмове клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з яким обвинувачені були ознайомлені не пізніше ніж за три години до його розгляду. Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначила про те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, а отже, враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченим, останні можуть переховуватись від суду, вплинути на потерпілого, який є їх знайомим, свідків, з метою схиляння їх до відмови та зміни показань, у зв`язку із чим, на думку прокурора, викладені обставини свідчать про доцільність застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора і просили застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого прокурором клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та невмотивованість, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б виправдовували застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повністю підтримали доводи свого захисника та просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши заявлене клопотання, а також думки учасників судового провадження, суд доходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, зазначено, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 КПК України). Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Мета та підстави для застосування запобіжного заходу передбачені у ст. 177 КПК України, відповідно до положень якої, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні . Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналізуючи подане прокурором ОСОБА_3 клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд доходить до висновку про те, що прокурором належним чином не доведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також необхідність застосування до обвинувачених саме такого виду запобіжного заходу, який обмежує їх конституційне право на свободу і особисту недоторканість, оскільки обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчасно з`явились за судовим викликом у підготовче судове засідання, буд-яких фактичних даних, які б свідчили про наявність незаконного впливу або тиску зі сторони обвинувачених на потерпілого, свідків або інших учасників кримінального провадження, суду прокурором не надано і судом не встановлено, при цьому, матеріали досудового розслідування наразі перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення, а отже, виключається можливість їх знищення і спотворення обвинуваченими, крім того, з моменту надходження до суду обвинувального акта, будь-яких відомостей щодо можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення того, у вчиненні якого вони обвинувачуються, суду невідомо і прокурором не доведено, при цьому, лише тяжкість можливого покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, що може бути призначено обвинуваченим у разі доведеності їх винуватості, не є підставою для застосування саме такого запобіжного заходу, враховуючи, в тому числі, обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, у зв`язку із чим, клопотання прокурора ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу прокурора на те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 від 17 липня 2019 року, обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який продовжує діяти і до теперішнього часу, оскільки даний вид запобіжного заходу не має строкового визначення і у встановленому процесуальним законом порядку не скасовувався, у зв`язку із чим, прокурором також належним чином не доведено доцільність зміни обвинуваченому ОСОБА_4 цього запобіжного заходу на більш суворий.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 138, 176, 177, 194, 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1