Справа № 573/1841/19
Номер провадження 1-кп/573/170/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 15 серпня 2019 року за №0000168 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, громадянина України, уродженця міста Суми, без освіти, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20 вересня 2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, покарання відбуте повністю, судимість не погашена,

- за ч. 1 ст. 369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд на 1 рік із застосуванням певних обмежень.

07 чи 08 серпня 2019 року в денний час, більш точно встановити дату та час під досудового розслідування не представилося можливим, ОСОБА_4 прибув до Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області, що розташоване за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Соборна, 76, де звернувся до заступника начальника сектору превенції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 . Останній роз`яснив ОСОБА_4 про дотримання адміністративного нагляду та попередив про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

З метою ухилення від адміністративного нагляду ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду за можливість безперешкодного порушення адміністративного нагляду, на що останній відмовився.

ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, 05 вересня 2019 року, близько 13:00 год., прибув до приміщення сектору превенції Білопільського ВП, де зайшов до кабінету ОСОБА_6 . Останній повідомив ОСОБА_4 про виявлені сектором превенції порушення правил адміністративного нагляду з боку останнього. Розуміючи, що на нього можуть скласти протокол за ст. 187 КУпАП, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1000 грн. за непритягнення його до адміністративної діяльності, на що ОСОБА_6 відмовився.

Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_4 10 вересня 2019 року, близько 12:30 год., прибув до приміщення сектору превенції Білопільського ВП, де зайшов до кабінету заступника начальника сектору превенції Білопільського ВП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та з метою ухилення від адміністративної відповідальності за ухилення від адміністративного нагляду надав останньому неправомірну вигоду в сумі 1000 грн., які поклав до службового щоденника ОСОБА_6 ..

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки він вчинив пропозицію та надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час досудового розслідування 30 вересня 2019 року між начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
01 жовтня 2019 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт з зазначеною угодою по визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні в обсязі підозри. Також угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме: у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, обставини вчинення злочину, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечував, просив затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 теж просили затвердити зазначену вище угоду.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження зазначеної угод про визнання винуватості, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, обставин, які пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилучені за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, крім іншого, були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено - переходять у власність держави.

Отже, враховуючи вимоги зазначених норм, грошові кошти в сумі 1000 грн. купюрами по 200 грн. з номерами: ПБ 1608431, ВЕ 2466293, КД 3907059, УИ 6496323, КЗ 7591210, що належать ОСОБА_4 та були предметом неправомірної вигоди, підлягають спеціальній конфіскації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосований.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 12 вересня 2019 року накладений арешт на грошові кошти в сумі 1000 грн., який необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в ньому.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 473 - 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 вересня 2019 року між начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів в сумі 1000 грн. купюрами по 200 грн. ПБ 1608431, ВЕ 2466293, КД 3907059, УИ 6496323, КЗ 7591210, що зберігаються в банківській ячейці АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Скасувати арешт на грошові кошти в сумі 1000 грн. купюрами по 200 грн. ПБ1608431, ВЕ2466293, КД3907059, УИ 6496323, КЗ 7591210, який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 12 вересня 2019 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя