ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000622, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що близько 10 години 13 вересня 2019 року у селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом та умисло направленим на протиправне заволодіння чужим майно, перебуваючи на території домововлодіння АДРЕСА_2 , за допомогою ключа, який він віднайшов біля будинку, відчинив вхідні двері і таким чином проник до літньої кухні, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 3000 гривень належні ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечував та не оспорював, у вчиненні злочину щиро каявся і дав показання, які повністю узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням. Просив суд суворо його не карати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди визнав повністю.

До судового розгляду справи від представника потерпілої ОСОБА_5 надійшов цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди, який було прийнято до розгляду. Позовні вимоги представником потерпілої обґрунтовано тим, що 13 вересня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 незаконно проник до літньої кухні за місцем проживання потерпілої, звідки викрав 3000 грн., які на момент подання позовної заяви їй не повернув, тобто заподіяних збитків не відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, свою участь у процесі забезпечила через представника, який не оспорюючи фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 злочину, вказав, що завдана потерпілій матеріальна шкода не відшкодована, просив цивільний позов задовольнити. При визначенні міри покарання поклався на розсуд суду.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілої у повному обсязі і ними не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого та представника потерпілої, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням у інше приміщення доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч.3 ст.185 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів у відповідності до ст.12 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Окрім того, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, хоча є працездатного віку, не одружений, має трьох неповнолітніх дітей, однак участі в їх утриманні не приймає. За місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим притягався до адміністративної відповідальності. На обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За характером спокійний, при бажанні може сам заробити на проживання

Складеною щодо ОСОБА_4 досудовою доповіддю у справі за результатами вивчення інформації, що характеризує його особу, спосіб життя та ймовірність вчинення повторного правопорушення, встановлено можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, оскільки він становить середній рівень ризику небезпеки для суспільства.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку публічного обвинувачення, представника потерпілої, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, тяжкість злочину згідно ст.12 КК України, а також те, що заподіяний потерпілій збиток не відшкодований, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання. В той же час із врахуванням обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому, а також наявності кількох обставин, які його пом`якшують, суд вбачає підстави для застосування ст.75 КК України. При цьому суд приймає до уваги думку публічного обвинувачення та представника потерпілої, які не просили позбавляти чи обмежувати волі обвинуваченого, враховує тяжкість злочину та надання можливості обвинуваченому виправлення з випробуванням без відбуття покарання.
При цьому суд також виходив і з положень ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, оскільки він щиро розкаявся, і відсутність будь-яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Факт викрадення у потерпілої ОСОБА_6 коштів у сумі 3000 гривень доведено в ході судового розгляду. Вказані кошти станом на день розгляду справи в суді обвинуваченим потерпілій не повернуті, у зв`язку з чим представник потерпілої правомірно просив стягнути їх з обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, і вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_6 3000 гривень, які перший протиправно викрав у потерпілої та їй не повернув.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Речові докази та витрати на залучення експертів у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину.
У відповідності до ст.76 КК України, суд покладає на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь потерпілої ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) 3000 (три тисячі) гривень на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та представнику потерпілої.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1