Справа № 216/3230/19
Провадження № 1-кп/216/741/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 17.01.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

25.12.2008 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. й ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнився 04.03.2009 року згідно ЗУ «Про амністію»;

-03.10.2012 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 6 місяців;

-04.12.2014 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-31.03.2015 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 27.06.2018 Сінельніківська ІК №94, по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за скоєння корисливих злочинів, останній раз 31.03.2015 року Інгулецьким р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1, ст. 186 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливий злочин.

Так, 17 січня 2019 року о 05.15 годинні, ОСОБА_3 , діючи повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, знаходячись у приміщенні клубу «Національна лотерея», що за адресою АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, таємно, скориставшись тим, що адміністратор клубу потерпіла ОСОБА_6 , спить, викрав належне останній майно, а саме, мобільний телефон «Samsung galaxy j7 Gold», вартістю 2434,67 гривень та грошові кошти в сумі 400 гривень, які знаходилися в сумці біля потерпілої, після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2834,67 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.
Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Прокурор, захисник, кожен окремо проти задоволення такого клопотання не заперечували.
Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його клопотання, заявлене в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.
Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_3 .
Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_3 . Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємневикрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Прокурор у судовому засіданні, ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, просив визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Обвинувачений у судовому засіданні також просив суд призначити покарання із застосуванням іспитового строку.
Потерпіла ОСОБА_6 правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала суду заяву, в якій просила судовий розгляд проводити за її відсутності, цивільний позов не заявила.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, характеризується позитивно,спричинена матеріальна шкода відшкодована частково, раніше судимий, судимість не погашена, на обліку у лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, з 2006 року перебуває під наглядом лікаря психіатра з приводу розумова відсталість в ступені легкої дебільності.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 потрібно призначити покарання в виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання його звільнити з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

З обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави документально підтверджених процесуальних витрат за проведення судової експертизи, а саме: 572 грн.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме повернути майно, яке було предметом вчинення злочину, законному власнику.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази що знаходяться на зберіганні у потерпілої сторони, відповідно до розписки ОСОБА_6 (м.к.п. а.с. 75) залишити потерпілій.

Матеріали кримінального провадження № 0000115залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/3230/19 (1-КП/216/741/19).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду,через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1