ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3188/19 Справа № 191/2011/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що запобіжний захід у вигляді триманні під вартою засудженому ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження не обрався, а за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2018 року обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та затримання ОСОБА_6 відбулося після набрання вироком законної сили. Тобто, під вартою, в межах кримінального провадження в якому був засуджений ОСОБА_6 до позбавлення волі, останній не перебував. Переведення до слідчого ізолятору відбувалося після 20.06.2017 року, а тому ОСОБА_6 , згідно ч. 5 ст. 72 КК України рахується один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить перерахувати йому строк попереднього ув`язнення з 05.06.2018 року по 06.07.2018 року та з 03.09.2018 року по 20.03.2019 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги засуджений вказує, що з 05.06.2018 року по 06.07.2018 року та з 03.09.2018 року по 20.03.2019 року він перебував у Криворізькій установі виконання покарань № 3.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
При надходженні до суду клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі суди повинні забезпечити точне та неухильне дотримання законодавства та керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України Про попереднє ув`язнення, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання № 838VІІІ від 26.11.2015 року ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частиною 5 ст. 72 КК України визначено, що у разі засудження до позбавлення волі суд зараховує строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що іншим чином погіршує становище особи, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_6 було засуджено вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2018 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі за злочини, вчинені в третій декаді березня 2016 року та 08.05.2016 року. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання. До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказаний вирок набрав законної сили 03.05.2018 року (а.с. 15-17).
Як вбачається з протоколу затримання особи за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2018 року, ОСОБА_6 було затримано на підставі вищезазначеного вироку суду 04.06.2018 року (а.с. 10).
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 року ОСОБА_6 було тимчасово залишено у Державній установі Криворізька установа виконання покарань (№3) на час розгляду кримінального провадження № 0000559 за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 19-20).
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2018 року ОСОБА_6 було переведено з Державної установи Синельниківська виправна колонія (№ 94) до Державної установи Криворізька установа виконання покарань (№3) для участі у судовому засіданні та тимчасово залишено до розгляду кримінального провадження № 0000290 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 23-24).
Також ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.10.2018 року ОСОБА_6 було тимчасово залишено у Державній установі Криворізька установа виконання покарань (№3) на час розгляду кримінального провадження № 0000559 за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 21-22).
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2018 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі за злочини, вчинені 06.03.2018 року, 02.04.2018 року, 05.04.2018 року, 10.04.2018 року, 11.04.2018 року, 23.04.2018 року, 01.05.2018 року. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк покарання ухвалено рахувати з 04.06.2018 року. Вказаний вирок набрав законної сили 11.12.2018 року (а.с. 11-14, 18).
Також вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2019 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі за злочин, вчинений 12.02.2018 року. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2018 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк покарання ухвалено обчислювати з 04.06.2018 року. Вказаний вирок набрав законної сили 28.02.2019 року (а.с. 6-9).
Довідкою начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи Синельниківська виправна колонія № 94 (а.с. 25) підтверджено, що засуджений ОСОБА_6 прибув до Державної установи Синельниківська виправна колонія № 94 11.07.2018 року. 29.08.2018 року вибув до Державної установи Криворізька установа виконання покарань (№ 3) та 20.03.2019 року знову прибув до Державної установи Синельниківська виправна колонія № 94.
В даному випадку суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відмову в зарахуванні строку перебування в Державній установі Криворізька установа виконання покарань (№3) з 05.06.2018 року по 06.07.2018 року та з 03.09.2018 року по 20.03.2019 року у строк покарання відповідно до Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, оскільки ОСОБА_6 у вказаний період перебував в установі як засуджений, по якому вирок набрав законної сили, та переведення засудженого ОСОБА_6 до Державної установи Криворізька установа виконання покарань (№3) відбувалося після 20.06.2017 року, тобто під час дії Закону України № 2046-VIII від 21.06.2017 року, згідно якого строк попереднього ув`язнення зараховується у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, у зв`язку з чим доводи засудженого ОСОБА_6 про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є необґрунтованими та такими, що вимогам закону України про кримінальну відповідальність не відповідають.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: