Ухвала
про залишення скарги без руху
19 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 182/2953/16-к
провадження № 51-4004 ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок суду першої інстанції щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 подав скаргу на вирок суду першої інстанції щодо нього та просить його виправдати. При цьому він посилається на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження щодо нього, вказує на розбіжності в показаннях свідків в даному провадженні, та що він керував транспортним засобом за наказом власника автомобіля, що наданий свідком ОСОБА_5 диск не є доказом, оскільки ним не заперечувалась інформація наявна на диску, а мати власника автомобіля потерпілого ОСОБА_6 не може бути свідком у провадженні. Свідок ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, тому його показання є неправдивими.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пунктів 3, 4 і 5 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
судове рішення, що оскаржується;
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 КПК.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Так, ОСОБА_4 подав скаргу на вирок суду щодо нього, але не зазначив дату постановлення цього рішення та яким судом першої інстанції постановлено вирок, що оскаржується ним до суду касаційної інстанції та чи переглядався вирок суду щодо нього в апеляційному порядку і яке рішення прийнято судом апеляційної інстанції.
При цьому ОСОБА_4 у скарзі просить суд касаційної інстанції постановити щодо нього виправдувальний вирок, однак така вимога засудженого не узгоджується з положеннями статті 436 КПК, оскільки не є конкретною вимогою до суду касаційної інстанції в частині оскарження судових рішень, а саме щодо їх скасування або зміни відповідно до зазначеної норми КПК.
Крім того, засуджений у скарзі посилається на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження щодо нього, однак при цьому не вказав, з яких саме підстав вважає за необхідне переглянути оскаржуване судове рішення та не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення, з урахуванням положень статей 412 414, 438 КПК.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи ОСОБА_4 у скарзі про розбіжності в показаннях свідків у провадженні, що наданий свідком ОСОБА_5 диск не є доказом, оскільки ним не заперечувалась інформація наявна на диску, що мати власника автомобіля потерпілого ОСОБА_6 не може бути свідком у провадженні, що свідок ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, тому його показання є неправдивими, на думку Суду, відповідно до положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч.5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.
В порушення вимог зазначеної норми КПК, скаржником не надано до скарги копію оскаржуваного ним судового рішення.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Враховуючий положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок суду першої інстанції щодо нього, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3