Єдиний унікальний номер: 343/1954/18
Номер провадження: 1-кп/0343/24/19
У Х В А Л А
про відмову в обранні запобіжного заходи у виді тримання під вартою

22 травня 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області об`єднані в одне провадження матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за номером № 0000537 від 30.08.2018 року, № 0000694 від 07.11.2018 року та № 0000695 від 07.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Долинському районному суді Івано-Франківської області перебувають об`єднані в одне провадження матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за номером № 0000537 від 30.08.2018 року, № 0000694 від 07.11.2018 року та № 0000695 від 07.11.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України.

15 березня 2019 року прокурор звернулася до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, що у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Під час судового розгляду обвинувачений 6 разів не з`являвся в судові засідання, в зв`язку з чим розгляд кримінального провадження відкладався. Крім того, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинений злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Вказане свідчить про неможливість запобігти цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому виникла необхідність в обранні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який також необхідний для забезпечення виконання процесуальних рішень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказане клопотання підтримала, пояснивши, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від правосуддя, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, а тому вона просить обрати йому запобіжний захід у виді арешту.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд даного кримінального провадження в їх відсутності, в яких вказали, що претензій до обвинуваченого не мають та просять його суворо не карати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та просив відмовити в обранні обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які підстави для обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу. Зокрема, потерпілі вказали, що будь-яких претензій до нього не мають, тому відсутні підстави впливати на них. Крім того, ОСОБА_5 повністю визнає свою вину та кається у вчиненому, в судові засідання з`являється.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

З матеріалів справи встановлено, що 20 березня 2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про оголошення розшуку обвинуваченого, надання дозволу на його затримання з метою його приводу для участі в судовому засіданні в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з повідомленням начальника Долинського ВП Калуського ВП ГУПН в Івано-Франківській області № 2823 від 02.05.2019 року (а.с. 85), 02 травня 2019 року затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Гериня Долинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Згідно ч.3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ст. 183 даного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під-вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, не працює, має середню освіту, на обліку в наркологічному кабінеті Долинської ЦРЛ не перебуває, знаходиться на психоневрологічному обліку з 1999 року з діагнозом: «органічний розлад особистості», позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 10/2019 від 18.01.2019 року (а.с. 100-106), ОСОБА_5 переніс в 1997 році ЧМТ, внаслідок чого страждає розладами психіки та поведінки після органічного ураження головного мозку. Виявлені порушення психіки не досягають ступеня психічної хвороби чи недоумства, але мають значний вплив в період інкримінованих ОСОБА_5 протиправних дій на адекватну оцінку ситуації, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації та спричинюють зниження контролю своєї поведінки та здатності її регулювати, тому останній не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Надана на запит суду обласною психоневрологічною лікарнею № 3 відповідь № 3929 від 03.05.2019 року (а.с. 91) підтверджує, що ОСОБА_5 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі, останній раз з 28.11.2018 року по 06.12.2018 року з діагнозом: виражений органічний розлад особистості по змішаному типу (внаслідок ЧМТ в 1997 році).

Згідно з довідкою № 4137 від 13.05.2019 року, виданою обласною психоневрологічною лікарнею № 3 (а.с. 99), ОСОБА_5 дійсно з 08.05.2019 року по 13.05.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що причиною неявки обвинуваченого ОСОБА_5 в судові засідання був стан його здоров`я та психічний стан і доказів того, що останній умисно ухиляється від правосуддя судом не здобуто.

При цьому суд враховує, що під час досудового слідства щодо ОСОБА_5 жоден запобіжний захід не обирався, після повернення з лікування обвинувачений з`являється на виклики суду, а також те, що в даному кримінальному провадженні досліджено всі докази і воно знаходиться на стадії завершення.

За таких обставин суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

На підставі наведеного, ст. 29 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: