Провадження № 1-кп/727/473/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю сторін судового провадження:
- потерпілого ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_5 , 18.07.2019, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі де проживає потерпілий ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого, із поверхні столу, незаконно заволодів паспортом громадянина України номері серії НОМЕР_1 , виданого 05 листопада 2015 року Шевченківським РВ УМВС у Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого покинув місце вчинення злочину.
В судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 15.11. 2019 року.
При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, встановлено, що угода між потерпілим і обвинуваченим 15.11.2019 року, укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, на умовах того, що обвинувачений повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, за обставин наведених вище; розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні. Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння паспортом громадянина України та узгодили до призначення покарання останньому у виді штрафу в розмірі 850 грн. (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На момент підписання 15.11.2019 р. угоди про примирення потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в засіданні та підтверджено сторонами угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 , при дачі показів в засіданні повністю визнав вину, пояснив, що 18.07.2019, потерпілий запросив його в гості до себе на квартиру в АДРЕСА_2 , вони розмовляли та після того, як потерпілий заснув, він побачивши на столі паспорт, взяв забрав його собі, з подальшою метою оформити в кредитній спілці по паспорту потерпілого на нього кредит, що фактично він надалі і здійснив. Зазначив, що до нього претензій матеріального і морального характеру потерпілий ОСОБА_4 не має.
Також, обвинувачений, відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий погодився із тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (окрім випадку невиконання обвинуваченим умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
В засіданні також було установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання ним угоди від 15.11.2019 року про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку і вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 15.11.2019року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 , будучи приведеним до присяги в засіданні надав покази і пояснив, що між 18.07. 2019 року він запросив до себе на квартиру обвинуваченого, і так як після зміни він втомився і засну не бачив як з квартири пішов ОСОБА_5 і що він робив, так як після цього він виявив відсутність паспорту свого, який залишив на столі біля комп`ютера. Пояснив, що паспорт на даний час він виготовив новий, оскільки його викрадений паспорт був використаний в кредитній спілці
В засіданні потерпілий і обвинувачений ОСОБА_5 підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 15.11. 2019р., між ними угоду та призначити погоджене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 357ч.3 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 850 грн. (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в засіданні не заперечувала проти кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 357 ч.3 КК України, та не заперечував проти затвердження угоди.
Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого, що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, за пред`явленим йому обвинуваченням - ч.3 ст. 357 КК України визнав повністю, визнав обставини пред`явленого йому обвинувачення, розкаявся у вчиненому; потерпілий, претензій матеріального і морального характеру до останнього, не має.
Судом встановлено, що укладення 15.11.2019 року угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично сторонами угоди було підтверджено і в засіданні. Також, встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 15.11.2019 року відповідає вимогам закону та змісту, в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення суд вірно кваліфікує за ст. 357 ч.3 КК України, як незаконне заволодіння паспортом громадянина України і вважає, що вона не підлягає іншій кваліфікації, у тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме що обвинувачений раніше не судимий, відсутність претензій матеріальної морального характеру з боку потерпілого, на обліках в психіатричній лікарні, лікаря нарколога за місцем проживання обвинувачений, не перебуває, активно сприяв як органу досудового розслідування так і під час судового розгляду справи урозкритті кримінального правопорушення, має постійне зареєстроване місце проживання за яким позитивно характеризується.
Крім наведеного, враховуються умови угоди про примирення, укладеної 15.11.2019 року між потерпілим та обвинуваченим, узгоджену сторонами угоди міру покарання.
Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі узгодженої 15.11. 2019 року сторонами угоди, міри покарання суд вважає, що слід призначити ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, узгодженої сторонами угоди по міри покарання, яке буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Отже, призначення покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно закону, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Речові докази, процесуальні витрати на залучення експерта по справі відсутні. Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосувалися.
Суд вважає, що відсутні підстави і ризики до застосування до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 заходів забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення, укладену 15.11.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим за ст. ч. 3 ст. 357 КК України - ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 357 ч.3 КК України та призначити йому за ч.3 ст. 357 КК України покарання у вигляді штрафу - 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу до засудженого ОСОБА_5 не застосовувати.
На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1