Дата документу 25.07.2019 Справа № 317/468/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/672/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/468/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про обрання підозрюваному запобіжного заходу, частково задоволено клопотання слідчого Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19.00 години до 06.00 години наступного дня, строком до 14 серпня 2019 року включно, без використання електронних засобів контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати своє місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з 19 години 00 хвилин вечора до 06 години 00 хвилин ранку наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Згідно зі змістом судового рішення, до суду з клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту звернувся слідчий Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 .

В клопотанні зазначив, що досудовим слідством встановлено, що в період часу з 19.12.2016 року по 23.12.2016 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, перебували на Набережній магістралі м. Запоріжжя, де під час розмови, ОСОБА_10 повідомив останніх про вчинену ним крадіжку майна з території домоволодіння АДРЕСА_2 , та запропонував незаконно заволодіти транспортним засобом, який там знаходиться, а саме автомобілем марки «Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 , на що ОСОБА_8 погодився, отримавши згоду ОСОБА_10 та невстановлених осіб на придбання в подальшому даного автомобіля, вступивши таким чином в попередню змову групою осіб. Під час даної зустрічі ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 раніше викрадені ним два комплекти ключів від автомобілю марки «Toyota Auris 1.6L», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, паспорт громадянки України, виданий на ім`я ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_12 , в період часу з 19.12.2016 року по 23.12.2016 року (точної дати в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), близько о 03 години 30 хвилин разом з невстановленими особами та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою злочині ролі направились до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 , після чого, ОСОБА_10 який напередодні вчинив крадіжку майна належного потерпілій ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 , з території вищевказаного домоволодіння, переліз через паркан, відчинив незачинені ворота паркана, а невстановлена особа виконуючи роль виконавця зайшла до території вищевказаного домоволодіння, та підійшовши до гаражу, через незачинені ворота проникла до приміщення гаражу, де виявив автомобіль марки «Toyota Auris 1.6L» 2013 року випуску, сірого кольору, реєстраційний № НОМЕР_1 належний потерпілій ОСОБА_11 , відчинив водійські дверцята вищевказаного автомобіля, таким чином забезпечивши собі доступ до салону вказаного автомобіля, та сів на водійське сидіння вказаного автомобілю, і за допомогою ключа-запалення привів у роботу двигун, отримавши таким чином можливість здійснювати рух на вказаному автомобілі, не маючи на це ні морального ні матеріального права, незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом, вартість якого відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи №11/1-104 від 04.07.2018 року становить 346051 грн. 56 коп, після чого з місця вчинення злочину зник.

В подальшому, цього ж дня, невстановлена особа виконавець, за раніше узгодженим злочинним задумом, передав ОСОБА_8 , який виконував роль пособника у даному кримінальному правопорушенні, за невстановлену в ході слідства суму грошових коштів, автомобіль марки «Toyota Auris 1.6L» д/н НОМЕР_1 , 2013 року випуску разом з комплектом ключів на автомобіль, після чого ОСОБА_8 , в подальшому обернув на свою користь вищевказаний автомобіль та почав його зберігати за місцем свого мешкання, а саме в гаражі який розташований поблизу будинку АДРЕСА_3 .

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та запобігти зазначеним ризикам неможливо при застосуванні до нього запобіжного заходу більш м`якого ніж домашній арешт в певний період доди.

В апеляційній скарзі підозрюваний вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував наявність обґрунтованої підозри, а більшість з долучених доказів навпаки свідчать про його невинуватість.

Вказує, що у судовому засіданні було допитано осіб, які мають належну репутацію та рівень довіри та висловили своє бажання поручитися за ОСОБА_8 , але ж слідчим суддею не надано належного обґрунтування щодо цього.

Також зазначає, що при обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний змінив вимоги апеляційної скарги та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника на підтримання апеляційної скарги, які просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч.ч.4, 6 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

На думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», §219, 21.04.2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, §57).

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, надав цим обставинам належну оцінку, внаслідок чого дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 19.00 години до 06.00 години наступного дня.

Отже, при розгляді клопотання про застосування запобіжного обов`язково суд розглянув можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України») і прийняв інше рішення аніж те, про яке клопотав прокурор.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш обмежувальні часові рамки не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту саме з 19.00 години до 06.00 години наступного дня.

Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має двох дітей, є інвалідом третьої групи та потребує періодичного лікування, а тому колегія суддів вважає, що запобігти цим ризикам можливо шляхом застосування домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

З урахуванням наявних у матеріалах провадження доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , а також заявлених слідчим ризиків, визнаних судом доведеними, беручи також до уваги відомості про особу підозрюваного, стан його здоров`я, який є інвалідом третьої групи безстроково та потребує періодичного лікування, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а тому ухвала слідчого судді підлягає зміні.

Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про обрання підозрюваному запобіжного заходу, частково задоволено клопотання слідчого Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19.00 години до 06.00 години наступного дня строком до 14 серпня 2019 року включно, без використання електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, змінити, визначивши застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години наступного дня.

У решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4