ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2019 року м.Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни Рівненської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, одружений, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимий 23.10.2001 року апеляційним судом Рівненської області, за ст. 93 п.А, 142 ч. 3, 42 КК України, до 14 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений 08.10.2014 року з Дрогобицької ВК Львівської області по відбуттю покарання, у кримінальному провадженні №0001078 від 14.03.2018 року за ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ч.2 ст.263 КК України, на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 12 липня 2019 року, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 12 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 вересня 2019 року. Вирішено питання щодо застосування запобіжного заходу відносно інших обвинувачених у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , змінивши запобіжний захід на домашній арешт зі встановленням обов`язків, відповідно до вимог ст.194 КПК України. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та у судовому засіданні суду першої інстанції не обґрунтував ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вказує, що сама по собі тяжкість

____________________________________________________________

ЄУНСС: 723/884/19
Провадження №11-кп/822/329/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія в порядку КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_6 , не може бути підставою для його утримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, що заперечив проти вимог апелянта та просив залишити без змін ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський Суд з прав людини у справі Bellet v. France (04.12.1995 року) зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_11 зазначено, що положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

За таких обставин захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 має право на оскарження ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівців від 12 липня 2019 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів

досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , 07.08.2018 року, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи повторно, у складі організованої злочинної групи, в межах єдиного злочинного плану з іншими обвинуваченими, вчинив розбійний напад, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я в момент заподіяння, в ході якого незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 200 000 грн., що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, ОСОБА_6 , 10.10.2018 року, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи повторно, у складі організованої злочинної групи, в межах єдиного злочинного плану з іншими обвинуваченими, вчинив розбійний напад, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я в момент заподіяння, в ході якого незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 1 263 587 грн., що є особливо великим розміром.

Окрім цього, ОСОБА_6 , без передбаченого законом дозволу, незаконно, з відома організатора та решти учасників організованої групи перевозив та носив при собі металевий предмет, який, згідно висновку експерта від 14.03.2019 року №19/8-2/24-СЕ/19 є холодною зброєю ударно-дробильної дії, а саме кастетом, виготовленим саморобним способом.

У вказаній організованій злочинній групі ОСОБА_6 , згідно розробленого та доведеного всім учасникам організованої групи спільного плану вчинення злочинів, виступив активним виконавцем злочинів, а саме-розбійних нападів.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України.

12 жовтня 2018 року Корольовським районним судом Житомирської області підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, районний суд, вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, вірно встановив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, врахувавши надані прокурором докази, а ризики, передбачені п.п.1,2,3,4, ч.1 ст.177 КПК України, є доведеними.

Зокрема, обґрунтовано взято до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 не зареєстрований та не проживає на території Чернівецької області, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у різних регіонах України, а тому може переховуватись від суду.

Крім того, враховано вік, стан здоров`я обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, вчиненого у складі організованої злочинної групи із застосуванням насильства, а також ту обставину, що обвинувачений та інші члени організованої групи активно вживали заходів з конспірації з метою уникнення викриття органом досудового розслідування, а тому існує ризик того, що обвинувачений може вчиняти дії спрямовані на знищення доказів у кримінальному провадженні, вплив на потерпілих, свідків та інших обвинувачених.

Також районний суд врахував, що ОСОБА_6 не працевлаштований та відповідно не має офіційного джерела доходу, що свідчить про ризик вчинення ним інших корисливих кримінальних правопорушень.

Таким чином, стороною обвинувачення в суді першої інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 7,9, 176-178, 183, 331, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 12 липня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

29.07.2019 року
(дата засвідчення копії)