Справа № 472/1439/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2019смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616 від 19.12.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, раніше судимий вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26.07.2018 року звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Веселинівського відділення Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло, та вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, за наступних обставин.

16.12.2017 року приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_3 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно та цілеспрямовано в цілях власної наживи, шляхом злому замку дверей проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав: чавунну плиту з конфорками вартістю 225 грн., чавунну форму для випічки хліба вартістю 84 грн., металеві дверцята піддувальна вартістю 96 грн., які належали ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_3 з місця злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 405 грн.

Крім цього, 27.10.2018 року в вечірній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_3 , діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, умисно та цілеспрямовано в цілях власної наживи, знаходячись неподалік Веселинівської ЦРЛ за адресою: Миколаївська область, смт. Веселинове, вул. Одеська, 82 відкрито викрав: мобільний телефон марки «Nokia 225», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ -2: НОМЕР_2 вартістю 150 грн., сім карту мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 грн., MicroSD карткою об`ємом 8 GB вартістю 199 грн., чохол до телефону вартістю 100 грн., які належать ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_3 з місця злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд , чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 499 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднане з проникненням в житло визнав повністю, надав показання, які відповідають обвинувальному акту та підтвердив факт скоєння ним цього злочину при викладених вище обставинах. Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 16.12.2017 року відчинивши двері до будинку, розташованого в с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області та яке належить ОСОБА_8 , зайшов до вказаного будинку, де викрав чавуну плиту, металеві дверцята та форму для випікання, які потім здав на металобрухт та отримав за це 200 грн. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав, що своїми діями вчинив злочин, та розкаявся в скоєному.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Обвинувачення підтримує повністю, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені відкритого викраденні чужого майна (грабежі) вчиненого повторно визнав повністю, надав показання, які відповідають обвинувальному акту та підтвердив факт скоєння ним цього злочину при викладених вище обставинах.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що напередодні 27.10.2018 року він в смт. Веселинове зустрів знайому ОСОБА_7 , з якою сиділи та пили пиво біля магазину «Асторія». При собі в цей час обвинувачений мав телефон, медичні картки та 1500 грн. Випиши з ОСОБА_7 пива він заснув та прийшов до тями лише в лікарні при цьому телефону, грошей та медичних карток у нього вже не було. Через деякий час ОСОБА_7 повідомила йому, що в неї знаходяться його медичні картки. Разом з тим, він вважав, що ОСОБА_7 забрала в нього гроші та телефон. Зустрівшись 27.10.2018 року з ОСОБА_7 він попросив у останньої належний їй телефон ніби то для того, щоб зателефонувати, однак забрав його в неї та не віддавав. Після чого пішов до поліції та повідомив про вчинене.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що за два тижні до вказаної події вона зустріла ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , з яким разом пила пиво біля магазину «Асторія». ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння та заснув біля магазину за столом, після чого вона відійшла від магазину та побачила на землі медичні картки ОСОБА_3 , які вона забрала додому. 27.10.2018 року в ранці біля кафе «Молодіжне» вона зустріла ОСОБА_3 та повідомила йому, що в неї знаходяться його медичні картки. Того ж дня, у вечірній час доби, вона разом з ОСОБА_3 поверталась з с. Миколаївка додому. Зупинившись біля лікарні, яка розташована в смт. Веселинове, ОСОБА_3 попросив в неї скористатися мобільним телефоном. Вона віддала ОСОБА_3 належний їй мобільний телефон марки «Nokia», а останній забравши його зник з місця події і назад не повернув. Через чотири дні після зазначеної події вона звернулась до поліції із заявою про викрадення телефону. Мобільний телефон їй повернули працівники поліції.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_10 пояснив, що 27.10.2018 року, у вечірній час доби розмовляв з ОСОБА_7 по мобільному телефону, як раптом зв`язок було перервано. Він знов передзвонив на мобільний телефон ОСОБА_7 , однак йому відповів ОСОБА_3 , який повідомив, що забрав у ОСОБА_7 мобільний телефон через гроші, які вона йому винна.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_9 пояснив, що безпосереднім свідком події він не був, про те, що трапилось 27.10.2018 року та обставини події йому не відомо. Підтвердив, що дійсно він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 пили пиво біля магазину «Асторія». Сидів з ними приблизно 30 хвилин, після чого йому зателефонували і він пішов. За його присутність у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 нічого не зникало.

Крім винних зізнань обвинуваченого ОСОБА_3 , винна останнього у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднане з проникненням в житло також підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2017 року, відповідно до якого слідчим Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області прийнята заява від ОСОБА_11 про те, що невстановлена особа в період з 17.12.2017 року по 18.12.2017 року здійснила крадіжку чавунної плити, форми для випікання та металевих дверцят з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

-Протоколом огляду місця події від 18.12.2017 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого слідчий Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, в присутності двох понятих, провів огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

-Заявою ОСОБА_12 від 19.12.2017 року про добровільну видачу працівникам поліції металобрухту, які вона придбала у ОСОБА_3 , мешканця с. Покровка;

-Товарознавчою експертизою (оцінкою) по визначенню залишкової вартості майна від 21.12.2017 року, відповідно до якого ринкова вартість плити чавунної з конфорками становить 225 грн., чавунної форми для випічки хліба 84 грн., дверцят піддувальна 96 грн.;

За таких обставин вина ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло доказана і він підлягає відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім винних зізнань обвинуваченого ОСОБА_3 , винна останнього у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненому повторно також підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , а також матеріалами кримінального провадження, зокрема:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.11.2018 року, відповідно до якого працівником поліції прийнята заява від ОСОБА_7 про те, що 27.10.2018 року мешканець с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_3 викрав її мобільний телефон чорного кольору «Нокіа» з сім-карткою «Київстар» та флеш карткою на 8 гб.;

-Заявою ОСОБА_13 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону «Нокіа» з сім карткою, який залишив у неї ОСОБА_3 ;

-Товарознавчою експертизою (оцінкою) по визначенню залишкової вартості майна від 22.11.2018 року, згідно якої ринкова вартість мобільного телефону «Nokia 225» становить 150 грн.

-Довідками ПП «Григорян» про те, що вартість сім картки оператора «Київстар» станом на 27.10.2018 року становить 50,00 грн., а MicroSD об`ємом 8 GB становить 199 грн.

За таких обставин вина ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненому повторно доказана і він підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання для обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив злочини, які відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному злочині.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не виявленні.

Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на утриманні малолітніх дітей не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08.06.2017 року був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26.07.2018 року ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку. Разом з тим, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України ОСОБА_3 не може бути визнаний таким, що не має судимості, оскільки протягом іспитового строку за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08.06.2017 року останній 16.12.2017 року і до закінчення іспитового строку, тобто до 08.06.2018 року, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло, за що підлягає відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України за даним вироком, а тому вважається таким, що раніше судимий.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків. Обмежень щодо повторного застосування ст. 75 КК стосовно особи, яка вчинила новий злочин після звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК, закон не містить.

Разом з тим, п. 10 вказаної Постанови вказує на те, що якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З огляду на вищевказане суд прийшов до висновків про те, що наявність у справі не скасованої ухвали Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26.07.2018 року, якою ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, позбавляє суд призначити покарання за сукупністю вироків, а вчинення ОСОБА_3 під час іспитового строку нового злочину розцінюється судом як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням, що позбавляє суд права на повторне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

У кримінальному провадженні судових витрат не має.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази по справі:

-Частина чавунної плити з конфорками з плити пічного опалення, 2 чавунні форми для випічки хліба, дверцята піддувала для плити пічного опалення, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , підлягають залишенню останній, як законному володільцю;

-Мобільний телефон «Nokia 225», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ -2: НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 підлягають залишенню останній, як законному володільцю.

Враховуючи всі ці обставини суд вважає, що необхідним й достатнім для попередження скоєння обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 368-371, 373 - 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Речові докази по справі:

-Частина чавунної плити з конфорками з плити пічного опалення, 2 чавунні форми для випічки хліба, дверцята піддувала для плити пічного опалення, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , залишити останній, як законному володільцю;

-Мобільний телефон «Nokia 225», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ -2: НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 залишити останній, як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Веселинівського районного

суду Миколаївській області ОСОБА_1