Ухвала
28 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 740/4893/18
Провадження № 51-5249ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року щодо нього,

встановив:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений, не погоджується з вироком місцевого суду від 19 квітня 2019 року та ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 вересня 2019 року і вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні рішення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло безпідставне його засудження за ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак всупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги засудженого неможливо зрозуміти, яких порушень допустився суд першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас засуджений у касаційній скарзі наводить оцінку кримінально-правової кваліфікації злочину, за який його засуджено, вказує на порушення його права на захист та стверджує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення ст. 419 КПК, однак не вказує конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні рішень за результатами розгляду кримінального провадження, і не зазначає в чому вони виразились, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Таким чином, засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону та належно обґрунтувати, яку норму закону судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для скасування судового рішення згідно пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року щодо нього залишити без руху та надати засудженому для усунення виявлених недоліків десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3