Справа № 462/8043/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/26/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 року, -

з участю захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 про накладення арешту задоволено.

Накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0004521 від 19.12.2018, а саме, на грошові кошти: сорок дві купюри номіналом по 200 грн. з наступними серіями: УИ 1869189, ТЗ 9501121, ЄЩ 2909342, УА 0879802, УЖ 7883629, ХД 1844406, УЙ 1455589, УС 1801792, УА 1739615, ЕЧ 9156268, УЛ 1119870, ХД 9754847, УИ 7345281, СЖ 5985669, УЄ 0282872, УЖ 9797782, ЕЮ 3435222, ТБ 7811383, КВ 1993840, УВ 79113711, СЄ 7657581, УЖ 7204883, ПГ9570312, ЄЗ 6570732, ТВ 5901977, ТЖ 7674351, П 6217265, ВЄ 7614257, ТЄ 8595050, АВ 6637465, УБ 7560378, УФ 7165552, УЗ 9345781, УХ 3836529, СА 5277448, ЄЗ 9842097, ВИ 9418503, ТИ 4100610, АГ 6027952, УВ 3996551, УИ 4739345, УЙ 3301424, та три купюри номіналом по 100 грн. із серіями УУ 7612353, ГЙ 3002090, ЗЦ 2441594, які були вилучені під час проведення огляду місця події від 19.12.2018 року на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові у підозрюваного ОСОБА_7 .

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 року про накладення арешту на майно, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, то зазначає, що ОСОБА_7 та його захисник не були присутніми при оголошенні ухвали, копію такої захисник ОСОБА_6 отримала лише 08.01.2019 (підозрюваний вказаної ухвали не отримував). Відтак рішення суду та мотиви, з яких виходив слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, стали відомі лише 08.01.2019 року.

Мотивує це тим, що ухвала слідчого судді необґрунтована та незаконна, постановлена за відсутності належних, допустимих доказів і достатньої мотивації. Зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, слідчий суддя повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства. Ці обставини слідчим суддею належним чином не перевірялись та не були враховані. Вказує, що виходячи з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно, орган досудового розслідування мотивував під ставність підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення лише показами потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння. Відтак у сторони обвинувачення відсутні вагомі та допустимі докази наявності в діях підозрюваного ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, події злочину загалом, що є вагомим критерієм при оцінці доцільності накладення арешту на майно. Зазначає, що як вбачається з ухвали слідчого судді, слідчий суддя постановив провести розгляд клопотання без власника майна потерпілого ОСОБА_12 . Однак, з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно не вбачається, що майно належить потерпілому ОСОБА_12 .

Крім цього зазначає, що накладаючи арешт на майно ОСОБА_7 , слідчий суддя безпідставно, без жодної мотивації наклав арешт на суму, яка фактично вдвічі перевищує ту, яка могла бути викрадена у ОСОБА_12 .

Вказує, що мотивуючи клопотання, слідчий не визначився, чи вказані кошти були предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом віл вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову чи можуть настати інші наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відтак не зрозуміло, з яких підстав слідчий суддя дійшов до висновку, що грошові кошти в сумі 8700 грн. можуть бути використані як доказ факту і обставин «викрадення» у ОСОБА_10 суми приблизно 5000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судової справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст ухвали проголошено 28.12.2018 року за відсутності учасників судового розгляду (а.с. 24, 27), а відтак посилання на отримання копії ухвали захисником ОСОБА_7 - ОСОБА_6 08.01.2019 року, що також підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 28), стверджує наявність поважних причин пропуску строку на оскарження ухвали, та необхідність поновлення такого строку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим слідчого відділу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, відомості про яке 19 грудня 2018 року, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004521.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19 грудня 2018 року, в приміщенні чергової частини головного залізничного вокзалу м. Львова, що на пл. Двірцева,1 у м. Львові, у гр. ОСОБА_7 було виявлено та вилучено 10 купюр номіналом по 500 грн., 42 купюри номіналом по 200 грн., 3 купюри номіналом по 100 грн., 6 купюр номіналом по 50 грн., 1 купюру номіналом 20 грн., 2 купюри номіналом по 2 долари США, 3 купюри номіналом по 1 долару США, мобільний телефон «Самсунг».

На підставі постанови слідчого від 20.12.2018 року про визнання речових доказів, сорок дві купюри номіналом по 200 грн. з наступними серіями: УИ 1869189, ТЗ 9501121, ЄЩ 2909342, УА 0879802, УЖ 7883629, ХД 1844406, УЙ 1455589, УС 1801792, УА 1739615, ЕЧ 9156268, УЛ 1119870, ХД 9754847, УИ 7345281, СЖ 5985669, УЄ 0282872, УЖ 9797782, ЕЮ 3435222, ТБ 7811383, КВ 1993840, УВ 79113711, СЄ 7657581, УЖ 7204883, ПГ9570312, ЄЗ 6570732, ТВ 5901977, ТЖ 7674351, П 6217265, ВЄ 7614257, ТЄ 8595050, АВ 6637465, УБ 7560378, УФ 7165552, УЗ 9345781, УХ 3836529, СА 5277448, ЄЗ 9842097, ВИ 9418503, ТИ 4100610, АГ 6027952, УВ 3996551, УИ 4739345, УЙ 3301424, та три купюри номіналом по 100 грн. із серіями УУ 7612353, ГЙ 3002090, ЗЦ 2441594, які були вилучені протоколом огляду місця події за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0004521.

В клопотанні про накладення арешту, яке задоволено слідчим суддею, слідчий посилався на те, що 19.12.2018 року до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_12 про те, що перебуваючи у приміщенні Головного залізничного вокзалу, що за адресою: м. Львова, пл. Двірцева, 1 невідома особа відкрито заволоділа його грошовими коштами у розмірі 5 000 грн. купюрами 24 шт. номіналом по 200 грн. та купюрами 2 шт. номіналом по 100 грн.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, а також того, що тимчасово вилучені грошові кошти в розумінні ст. 98 КПК України є речовими доказами, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене майно з метою уникнення можливості приховування, пошкодження, псування, втрати чи знищення такого майна.

Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини у справі «Смирнов проти Росії» зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Оскільки суспільний інтерес даної справи переважає над приватним інтересом особи щодо тимчасового позбавлення її права володіти та користуватися майном, відтак існує очевидна істотна причина накладення арешту, а отже доводи апелянта не підлягають до задоволення.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт на майно застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними та такими, що не впливають на правильність висновків слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею неналежним чином перевірялись існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правова підстава арешту майна, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства колегія суддів вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею належним чином враховано вимоги ч.2 ст. 173 КПК України.

А відтак, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 376, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4