Справа № 296/153/19
УХВАЛА
Іменем України

11 січня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ст. слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця контрактної служби в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, що підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України,

внесеного в межах кримінального провадження № 0000197, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, з приводу чого слідчим управлінням ГУ НП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.08.2018 р..

З представлених слідчим матеріалів клопотання вбачається, що 16.11.2018 року в рамках даного кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.ст.276,277 КПК України, ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України. Цього ж дня слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 11.01.2019 військовим прокурором Житомирського гарнізону було продовжено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців.

У клопотанні слідчий вказує, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою не представляється можливим, так як необхідно: отримати висновки ряду судових експертиз, допитати військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , а також підозрюваних, виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт.

Заслухавши прокурора, який клопотання підтримав, думку адвоката і підозрюваного, які заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, представлені разом із клопотанням, які дійсно вказують на можливу причетність останнього до вчинення інкримінованих дій. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими, в ході розгляду даного клопотання вказаними доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає.

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994), Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, дане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Крім того, слідчий суддя враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу підозрюваного, а також те, що раніше встановлені ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, на час розгляду даного клопотання не зменшились і до теперішнього часу існує загроза переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинення іншого кримінального правопорушення. Доводи захисту і самого підозрюваного про можливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, з врахуванням встановлених, в ході розгляду клопотання, обставин, не дають підстав для висновків про можливість застосування іншого менш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , оскільки наведені захисником і підозрюваним обставини, з врахуванням особи останнього та обставин справи, не являються для нього стримуючими факторами від вчинення нових злочинів чи порушення покладених зобов`язань, і відповідно не можуть запобігти встановленим ризикам.

Також, слідчий суддя враховує, що розмір застави, відповідно до ст.183 КПК встановлюється або не визначається за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас це питання не вирішується при розгляді клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні та прокурором в засіданні доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 196, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 лютого 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1