Постанова
іменем України
13 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 500/4994/14-к
провадження № 51-4947км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0003422 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вільногорська Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано її в зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.
Згідно з ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 без змін.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачувалася у тому, що 11 жовтня 2013 року вона, будучи службовою особою, деканом педагогічного факультету Ізмаїльського державного гуманітарного університету, виконуючи організаційно-розпорядчі функції, пов`язані з організацією навчального процесу зазначеного вище факультету, перебуваючи в своєму робочому кабінеті № НОМЕР_1 , розташованому на другому поверсі Ізмаїльського державного гуманітарного університету, що на АДРЕСА_2 , отримала від громадянки ОСОБА_9 неправомірну вигоду, яку раніше вимагала, у розмірі 480 доларів США за перенесення і складання літньої навчальної сесії 2013 року, та уникнення відрахування останньої з навчального закладу.
В обґрунтування прийнятого рішення районний суд зазначив, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Місцевим судом зазначено, що аналіз досліджених районним судом під час розгляду кримінального провадження доказів дозволив суду дійти висновку про те, що не доведена вина ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому вона обвинувачується, а в даному випадку є провокування (підбурювання) ОСОБА_6 на вчинення злочину з метою її подальшого викриття.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що вирок місцевого суду ухвалений незаконним складом суду, оскільки документу, який би підтверджував розподіл справи судді ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження не містять, інформація надана місцевим судом щодо не створення на час здійснення розподілу провадження протоколу розподілу справи між суддями не відповідає дійсності. Також указує, що ухвала апеляційного суду усупереч вимогам ст. 419 КПК України є немотивованою.
В доповненнях до касаційної скарги прокурор зазначив, що в порушення вимог ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80 КПК України ухвала Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року постановлена незаконним складом суду.
Захисник ОСОБА_7 подав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора та залишити судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримав подану касаційну скаргу з доповненнями.
Захисник ОСОБА_7 та виправдана ОСОБА_6 заперечували проти задоволення касаційної скарги та доповнень до неї.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно зі ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Частиною 2 цієї статті передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо, зокрема, воно ухвалено незаконним складом суду.
Твердження прокурора про те, що вирок місцевого суду ухвалений незаконним складом суду, оскільки документу, який би підтверджував розподіл справи судді ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження не містять, є необґрунтованим.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься звіт про автоматизований розподіл справи № 500/4994/14-к щодо ОСОБА_6 , відповідно до якого визначено суддю, який входить до складу колегії, а саме ОСОБА_10 , та лист ДП «Інформаційні судові системи» (т. 3 а.с. 78 81).
Зазначеними документами спростовується твердження прокурора про незаконність складу суду першої інстанції.
Разом з тим, твердження прокурора про те, що суддя ОСОБА_11 не могла брати участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, заслуговують на увагу.
Так, ч. 1 ст. 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суддя ОСОБА_11 , яка була у складі колегії суддів Апеляційного суду Одеської області, що розглядала кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , під час досудового слідства, а саме 30 жовтня 2013 року у складі колегії суддів Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , переглядала за апеляційною скаргою прокурора ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2013 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 69 70).
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 винесено незаконним складом суду, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування постановленого щодо ОСОБА_6 судового рішення.
З огляду на зазначене порушення закону, ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.
Під час нового апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції повинен врахувати викладене, перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах, і ухвалити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3