Дата документу 12.12.2018 Справа№ 331/1168/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/608/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/1168/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України
Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

26 листопада 2016 року приблизно о 13 годині 35 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані сумісного алкогольного та наркотичного сп`яніння, випадково зайшов в магазин «Клас» в будинку №71 по вул. Фортечній, де побачив раніше не знайому йому продавця ОСОБА_10 , у якої на безіменному пальці правої руки знаходилась золота обручка. Оскільки ОСОБА_10 перебувала на одинці в торгівельному залі магазину «Клас» у відсутності інших покупців, ОСОБА_8 зрозумів, що існує можливість незаконного та безперешкодного збагачення. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 з метою заволодіння належним їй майном. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, із корисливих мотивів, ОСОБА_8 , будучи особою, раніше засудженою за скоєння корисливого злочину, та особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, перебуваючи у приміщенні магазину «Клас», розташованому у будинку №71 по вул. Фортечній, дістав із власної сумки нескладний ніж, який продемонстрував потерпілій, вимагаючи від неї передання йому цінного майна, тим самим напав на останню.

Тоді потерпіла ОСОБА_10 , реально сприймаючи погрозу своєму життю, стала відходити від прилавка магазину в бік підсобного приміщення. Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел та з метою протиправного позбавлення життя потерпілої, наздогнав ОСОБА_10 та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, з метою умисного вбивства з корисливих мотивів після вчинення розбійного нападу, нескладним ножем завдав ОСОБА_10 не менш семи ударів по задній поверхні тулубу. Внаслідок злочинних дій, ОСОБА_8 заподіяв потерпілій множинні проникаючі сліпі колото-різані поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів: рану на задній поверхні нижньої частини правої половини грудної клітини, що продовжується в раневий канал, по ходу якого ушкоджені підшкірна клітковина, м`язи, міжреберні м`язи міжреберного проміжку, реберна поверхня пристіночної плеври правої плевральної полості, задня поверхня нижньої долі правої легені та рану на задній поверхні нижньої частини лівої половини грудної клітини, що продовжується в раневий канал по ходу якого ушкоджені підшкірна клітковина, м`язи, кісна тканина лівого дев`ятого ребра, реберна поверхня пристіночної плеври лівої плевральної полості, наскрізь нижня доля лівої легені, медіастинальна поверхня пристіночної плеври лівої плевральної полості, нисхідна частина грудної аорти, що перебувають з настанням смерті у прямому причинному наслідку, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Одразу після цього, незадовго перед настанням смерті потерпілої, ОСОБА_8 зняв з безіменного пальця правої руки потерпілої Цимбал золоту обручку із золота 585 проби, вагою 1.5 гр., вартістю 1500 грн., чим заподіяв потерпілій ушкодження у вигляді крововиливу та ссаден у ділянці основної фаланги четвертого пальця правої кисті, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження. Впевнившись, в настанні смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 відтягнув її труп з основного приміщення магазину до підсобного приміщення, де і залишив труп.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 оглянув приміщення торгового залу та іншого підсобного приміщення, де виявив та заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном «Самсунг S5222», вартістю 480 грн., в якому знаходились сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 та «Лайфсел» № НОМЕР_2 , які не становлять матеріальної цінності; ноутбуком «Самсунг R60 NP-R60x002/sek», вартістю 2229,8 грн., а всього майном на загальну суму 4209,8 грн., заподіявши чоловіку загиблої Цимбал потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_8 вийшов з приміщення магазину та покинув місце вчинення злочину з викраденим майном.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Йому призначено покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна; за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією усього особистого майна. Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_8 жорстоко та безжально, шляхом нанесення численних ударів, холоднокровно вбив незнайому раніше йому жінку, яка не створювала для нього ніякої небезпеки, не чинила щодо нього протиправних дій та опору. Крім того, суд належним чином не врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за ч.1 ст.115 КК України, та знову вчинив особливо тяжкі злочини, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів та антисоціальну спрямованість його особи. А тому призначене обвинуваченому покарання є м`яким і не є достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України скасувати та кримінальне провадження в цій частині закрити за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину. Вирок в частині призначеного покарання за п.13 ч.2 ст.115 КК України змінити, призначивши обвинуваченому менший строк покарання. Свої вимоги захисник мотивує тим, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також наявність у обвинуваченого корисливого мотиву при вчиненні умисного вбивства. Натомість матеріали провадження свідчать про те, що умисел на заволодіння майном виник у обвинуваченого вже після вчинення ним умисного вбивства, про що захисник наводить відповідні мотиви. Крім того, захисник зазначила, що суд при призначенні обвинуваченому покарання необґрунтовано не визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання, - визнання обвинуваченим вини та сприяння розкриттю злочину. Також суд не врахував наявність у обвинуваченого тяжкого захворювання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, зокрема в останньому слові та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечив проти скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника не підлягає зажаленню з таких підстав.

Доведеність винуватості ОСОБА_8 у протиправному позбавленні життя потерпілої ОСОБА_10 і вирішення цивільного позову в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України вирок суду в цій частині не переглядався.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого, захисник зазначала, що органом досудового розслідування не було доведено наявності в діях ОСОБА_8 умислу на вчинення розбійного нападу. На переконання сторони захисту умисел на протиправне заволодіння майном потерпілої виник у обвинуваченого вже після вчинення ним умисного вбивства.

Проте на переконання судової колегії під час судового розгляду вина ОСОБА_8 у вчиненні ним розбійного нападу під час, якого було вбито ОСОБА_10 , знайшла своє повне підтвердження. На підтвердження цього суд першої інстанції вірно послався на покази допитаної в якості свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні пояснила, що її колега загибла ОСОБА_10 за життя носила обручку та в розмові казала їй, що обручка деформована, в зв`язку з чим вона не може зняти її з пальця.

Проте при огляді трупа ОСОБА_10 встановлено відсутність обручки, яку навіть ОСОБА_10 за життя зняти не могла.

Відповідно до висновку № 4081 від 27.11.2016 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 крововилив і садно області основної фаланги четвертого пальця її правої кисті (на якому раніше була обручка) мають ознаки легких тілесних ушкоджень утворилися від дії тупого предмета ушкодження в короткий проміжок часу перед настанням смерті. Прижиттєвість вказаних пошкоджень беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_8 напав на потерпілу ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном обручкою.

Тобто, позицію сторони захисту з цього приводу суд вважає недостовірною тобто такою, що не відповідає дійсності та спростовуються доказами, які суд визнав допустимими.

Не можна прийняти до уваги й заперечення апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_10 без корисного мотиву, підтвердженням чого на переконання захисника є наявність у нього стабільного грошового доходу, а також залишення ним на місті готівки в касі магазину, де було вчинено вбивство.

Судова колегія критично ставиться до такого заперечення, оскільки наявність у ОСОБА_8 стабільного грошового доходу не завадила йому крім каблучки заволодіти вже після вбивства також мобільним телефоном «Самсунг S5222» і ноутбуком «Самсунг NP-R60x002/ser».
За таких обставин часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинів судова колегія також розцінює як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою пом`якшення покарання за скоєне.

Визначена районним судом кваліфікація дій обвинуваченого є вірною.

Вирішуючи питання обґрунтованості доводів і вимог апеляційної скарги прокурора, судова колегія находить їх такими, що заслуговують на увагу.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд лише формально зазначив, що ним враховано характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Суд у вироку зазначив, що ОСОБА_8 вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, раніше був засуджений, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем мешкання, перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» з 23.12.2016 року з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання опіатів. Синдром залежності», на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебуває.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

Дані обставини дали суду підстави призначити покарання на певний строк.

Проте в повній мірі з такими висновками районного суду погодитись не можна.

Суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство посеред дня в центрі міста в громадському місці зброєю, яку постійно носив із собою. ОСОБА_8 озброївся не маючи для того будь-якої потреби після сварки зі своєю співмешканкою. На самоті ввів себе у стан сильного алкогольного сп`яніння посиленого одночасним вживанням кодеіномісткого медичного препарату. Обвинувачений є особою, яка є вкрай схильною до вчинення злочинів, свідченням чого є його непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів. Як і попередній злочин, дане кримінальне правопорушення вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною. При цьому жодних пом`якшувальних вину обставин судова колегія не вбачає.

І, головне, ОСОБА_8 раніше вже умисно вбивав людину. На ґрунті алкогольного сп`яніння, також завдаючи удари ножем в життєво важливі органи без будь-якого істотного приводу. Будучи умовно-достроково звільненим на 1 рік 8 місяців 11 днів, ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а тому вчинив особливо тяжкий злочин, зухвало позбавивши життя раніше незнайому йому людину, жінку, яка в силу фізичних можливостей не могла вчинити йому реального опору. Дані обставини красномовно свідчать про те, що ОСОБА_8 представляє для суспільства особливу загрозу і крайню небезпеку для всіх оточуючих. Виправлення в умовах ізоляції з наступним поверненням до суспільства ОСОБА_8 , який, не дивлячись на те, що тяжко хворіє, має психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів із синдромом залежності, однак протягом останніх 9 років позбавив в тому числі й з корисних мотивів життя двох безневинних людей, на переконання судової колегії є неможливим.

А тому районний суд, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинувачені, з урахуванням наведених обставин справи і даних про особу обвинуваченого, в порушення вимог ст. 65 КК обрав покарання, яке не можна визнати необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів. А тому воно є явно несправедливим внаслідок м`якості. У зв`язку з чим, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна; за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку суду.

Судді: