ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2809/19
провадження № 1-кс/753/1173/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001851 від 23.12.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням із процесуальним керівником ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0001851, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України.
У клопотанні слідчий просив накласти арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, що належать ТОВ «Аракс-Вайт» () та знаходяться на розрахункових рахунках: № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа банк» (МФО 300346), № НОМЕР_2 відкритий в АБ «Укргазбанк»(МФО 320478), № НОМЕР_3 відкритий в АТ «Ідея банк» (МФО 336310), оскільки у слідства є підстави вважати, що дані кошти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.
У необхідність накладення арешту, слідчий у клопотанні посилався на те, що у ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, використовуючи реквізити ТОВ «Лізингова компанія «Єврокар Україна» (), що знаходилось по вул. Бориспільська, 7 у м. Києві, шляхом зловживання довірою, під приводом надання послуг фінансового лізингу, заволоділи коштами громадян з різних регіонів України, на загальну суму понад 200 000 грн.
У подальшому, кошти отримані від громадян на виконання умов договору фінансового лізингу, ТОВ «Лізингова компанія «Єврокар Україна» () перераховувалось на рахунки суб`єктів господарювання, що мають ознаки «фіктивності».
Згідно відомостей Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, засновником ТОВ "ЄВРОКАР УКРАЇНА" виступала ОСОБА_6
Згідно відомостей Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, засновником ТОВ "Максус Лізинг" також виступала ОСОБА_6 .

Окрім того, згідно реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, встановлено, що з метою продовження злочинної діяльності, ОСОБА_6 подала до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг документи з метою внесення юридичних осіб до реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги наступних суб`єктів господарської діяльності: ТОВ «Авто Галактика» (), ТОВ «Некст Авто»(), ТОВ «Топ Кар»(), ТОВ «Авто Магнус»(), ТОВ «Авто Сілебріті» ().
Крім цього, ОСОБА_6 здійснила державну реєстрацію суб`єктів господарської діяльності: ТОВ «Авто Галактика» (), ТОВ «Некст Авто» (), ТОВ «Топ Кар»(), ТОВ «Авто Магнус» (), ТОВ «Авто Сілебріті» (), які в подальшому були перереєстровані на підставних осіб для продовження злочинної діяльності.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що з метою прикриття злочинної діяльності, ТОВ «Авто Галактика» (), 06.11.2018 року було змінено адресу реєстрації, змінено вид діяльності з «64.91 фінансовий лізинг» на «46.90 неспеціалізована оптова торгівля», змінено назву на ТОВ «Аракс-Вайт» та змінено директора.
На теперішній час в ході розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на поточні рахунки, що належать ТОВ «Аракс-Вайт» (): № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа банк»(МФО 300346), № НОМЕР_2 відкритий в АБ «Укргазбанк» ( НОМЕР_4 ); № НОМЕР_3 відкритий в АТ «Ідея банк»(МФО 336310), у зв`язку з тим, що на вищевказаних рахунках знаходяться грошові кошти, до яких отримали доступ невстановлені особи.
В ході слідства отримано достатні дані, які вказують на те що доступ до рахунків що належать ТОВ «Аракс-Вайт» (): № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа банк»(МФО 300346), № НОМЕР_2 відкритий в АБ «Укргазбанк»(МФО 320478), № НОМЕР_3 відкритий в АТ «Ідея банк»(МФО 336310), отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення
В теперішній час в ході розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на поточні рахунки, що належать ТОВ «Аракс-Вайт» () та знаходяться на розрахункових рахунках: № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа банк» (МФО 300346), № НОМЕР_2 відкритий в АБ «Укргазбанк» (МФО 320478), № НОМЕР_3 відкритий в АТ «Ідея банк» (МФО 336310), у зв`язку з тим, що на вищевказаних рахунках знаходяться грошові кошти, до яких отримали доступ невстановлені особи.
На заволодіння грошовими коштами громадян, був спрямований умисел осіб, що відкрили рахунки у вказаних банківських установах. Тобто в розумінні кримінального закону дане майно є предметом кримінального правопорушення, а тому у силу приписів ч.1 ст.170 КПК України осіб, у яких воно в даний час перебуває, слід у встановленому цим Кодексом порядку, позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування ним, оскільки існує

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання, надавши пояснення аналогічні змісту клопотання, зазначивши, що на заволодіння грошовими коштами громадян, був спрямований умисел осіб, що відкрили рахунки у вказаних банківських установах. Тобто, рахунки, що належать ТОВ «Аракс-Вайт» є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, виникла необхідність позбавити осіб, у володінні яких вони в даний час перебувають, права на відчуження, розпорядження та/або користування банківськими рахунками.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Однак, слідчим не доведено, що вказане ним у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, набуте у результаті вчинення кримінального правопорушення та на нього спрямовано кримінальне правопорушення.
Водночас, слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для накладення арешту на поточні рахунки у банківських установах, що належать ТОВ «Аракс-Вайт», у зв`язку із чим, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
У задоволені клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001851 від 23.12.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: