н/п 1-кп/490/1042/2017

У Х В А Л А
22 квітня 2019 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінальних проваджень №0003902 та № 0001602 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, не одруженого, раніше судимого: - 17.02.2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

- 21.05.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ст.70, ст.71, ст.72 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі;

- 16.06.2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяцю, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 02 травня 2019 року.

Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що він вчинив тяжкі злочини, а також наявність ризиків, задля запобігання яких до нього застосований вказаний запобіжний захід, які станом на теперішній час не зникли і не зменшилися. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, вказавши, що сестра обвинуваченого не заперечує проти того, щоб він проживав у неї.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень.

Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.

Підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 є наявність ризиків, передбачених ч.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органів досудового розслідування. Підставою вважати цей ризик реальним є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк до шести років, що дає підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи суть обвинувачення скоєного ним кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, у зв`язку з неявками обвинуваченого на виклик суду, неодноразово застосовувався примусовий привід відносно останнього та в подальшому його було оголошено у розшук. Крім того, обвинуваечний не працює та постійного місця мешкання в м. Миколаєві не має.

- ризик вчинити новий злочин. Підставою вважати цей ризик обґрунтованим є те, що ОСОБА_3 на даний час офіційно не працює, а отже і не має заробітної плати, раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні повторних корисливих злочинів. - ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Підставою вважати цей ризик реальним є те, що обвиуначений може незаконно впливати на свідка, оскільки, йому відомо місце роботи останнього, і є підстава вважати, що він може схилити його до дачі неправдивих показань.

Стан здоров`я, сімейний стан та вік обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою.

Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та судом при продовженні строку дії запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання, оголошувався у розшук у зв`язку з тим, що ухвали про примусовий привід працівники поліції не могли виконати, так як за вказаними ОСОБА_3 адресами останній не знаходився. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти незаконному впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків оскільки він знає їх адреси. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходу, окрім протиправної діяльності. Крім того даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що відсутні у ОСОБА_3 міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування та суду.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілих, свідків.

Беручи до уваги правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.
Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Керуючись ст.ст.331, 370-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 19 червня 2019 року включно. Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1