Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2410/18
№ провадження 1-кп/541/264/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді

справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миргород Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, офіційно не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст.. 89 КК України,

- за ст. 263 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, в кінці серпня 2018 року у нічний час (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_5 перебуваючи на території міського «Автовокзалу», що знаходиться в м. Миргород по вул. Воскресінській, 9, Полтавська область, де на лавочці знайшов рюкзак темного кольору, в середині якого знаходився бувший у використання одяг та дві ручні гранати Ф-1 з вкрученими запалами УЗРГМ-2.

Після цього, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що знайдені ним дві ручні гранати Ф-1 з вкрученим запалами УЗРГМ-2 являються бойовими припасами, оскільки останній є військовозобов`язаним, має військове звання рядового та в минулому проходив строкову військову службу, діючи в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, забрав їх собі, обернувши їх у своє володіння, тим самим незаконно придбав дві гаранти та без передбаченого законом дозволу переніс їх з території міського «Автовокзалу» на територію власного домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , тобто здійснив їх незаконне носіння при собі.

У подальшому, починаючи з часу придбання, тобто з кінця серпня 2018 року, ОСОБА_5 діючи в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, з метою застосування для самозахисту зберігав у приміщенні свого житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , дві ручні гранати Ф-1 з вкрученими запалами УЗРГМ-2, тобто без передбаченого законом дозволу зберігав бойові припаси.

В подальшому, в середині вересня 2018 року у ОСОБА_5 у зв`язку з скрутним матеріальним становищем виник умисел на збут шляхом продажу раніше знайденої ним однієї ручної гранати Ф-1 з вкрученим запалом УЗРГМ- 2.

19 вересня 2018 року близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_5 в м. Миргород по вул. Полтавській, під час проведення працівниками поліції оперативної закупки, пов`язаної із виявленням факту незаконного збуту бойових припасів, діючи з метою незаконного особистого збагачення, з корисливих мотивів, під час особистої зустрічі незаконно збув шляхом продажу за 500 гривень громадянину під вигаданими біографічними даними: ОСОБА_6 , одну гранату, яка згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №108 від 25.09.2018 року є гранатою Ф-1 з вкрученим запалом УЗРГМ-2, яка відноситься до категорії боєприпасів, та відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи №116 від 08.10.2018 є придатною до вибуху, чим довів свій злочинний умисел направлений на збут бойового припасу без передбаченого законом дозволу до кінця.

Крім того, о 17 годині 42 хв. 19.09.2018 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , останній добровільно вказав на місце зберігання бойового припасу, де працівникам поліції Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області було виявлено та вилучено: гранату, яка згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №108 від 25.09.2018 року є гранатою Ф-1 з вкрученим запалом УЗРГМ-2, яка відноситься до категорії боєприпасів та відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи №116 від 08.10.2018 є придатною до вибуху, яку ОСОБА_5 переніс, зберігав, придбав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

20 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0000715 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за ст.263 ч.1 КК України, у виді 4-х років позбавлення волі та передбачено звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів від яких потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 листопада 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000715.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання по ст. 263 ч.1 КК України у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного судом з випробуванням на іспитовий строк 2 ( два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

1) грошові кошти спеціального призначення в сумі 500 грн., купюрами номіналом: 200 грн. (2 шт.) серії КЕ 7489532 та СВ 3169574, купюрами номіналом 50 грн. (2 шт.) серії СР 0907555, СМ 7824618 (після експертного дослідження поміщені в полімерний сейф-пакет експертної служби МВС №2593779), направлені для зберігання в філію «Полтавське головне регіональне управління» Акціонерного Товариства комерційного банку «Приватбанк», - повернути до Головного управління Національної поліції в Полтавської області;
2) оптичний DVD-диск із відеозаписом знищення відповідно до акту №49 від 26.09.2018 року знешкодження (розрядження, руйнування, знищення) вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів (сейф-пакет №4011295) - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000715;

3) електронні носії інформації - картка пам`яті «Місrо-SDHC» №219 (1 шт.), картка пам`яті «Місrо-SDHC» №220 (1 шт.), на яких містяться відеозаписи проведення негласних слідчих (розшукових) дій - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000715;

4) зразок спеціальної хімічної речовини та змиви з рук ОСОБА_5 (сейф-пакет Експертної служби МВС №2593777, контроль марлевий - матерія (сейф-пакет Експертної служби МВС №2593778), рештки від двох гранат Ф-1 із запалами УЗРГМ-2, що поміщені в сейф-пакети Експертної служби МВС №4011294, №4011293, направлені для зберігання в спеціалізовану камеру зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Процесуальні витрати по справі в сумі 3432 грн. (три тисячі чотириста тридцять дві гривні), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7