ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/424/19 Справа № 193/89/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_6 на дії та бездіяльність начальника Софіївського відділення поліції ЖВП ГУ НП в Дніпропетровській області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення повернуто особі, яка її подала. У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність Міністра внутрішніх справ України відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 звернувся із заявою про скоєння кримінального правопорушення 01.09.2017 року, до матеріалів скарги додав копію вказаної заяви, яка не містить даних про отримання цієї заяви Софіївським ВП. Доказів отримання заяви про злочин відділенням поліції скаржник слідчому судді не надав.
З відповіді Софіївського ВП від 18.12.2017 року вбачається, що заява ОСОБА_6 про злочин надійшла до Софіївського ВП 06.09.2017 року та зареєстрована ЖЄО №2157.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 214 та ч. 1 ст. 304 КПК України, останнім днем строку оскарження бездіяльності уповноважених осіб є 07.09.2017 року, після спливу строку 24 годин, який відводиться для прийняття рішення по внесенню відповідних відомостей до ЄРДР. Скаргу до слідчого судді ОСОБА_6 подав 24.01.2018 року, тобто з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України строку.
З відповіді Софіївського ВП від 18.12.2017 року вбачається, що заява ОСОБА_6 про злочин надійшла до Софіївського ВП 06.09.2017 року та розглянута 18.12.2017 року. В поданій скарзі заявник вказує, що даний лист Софіївського ВП отримав 23.11.2017 року. Тобто у вказаному випадку оскарження саме дій начальника Софіївського ВП також останнім днем подання скарги могло бути 04.12.2017 року.
Із заявою про поновлення строку заявник не звертався, та слідчий суддя з поданої 24.01.2018 року скарги та доданих до скарги матеріалів не знаходить підстав для поновлення строку оскарження.
В частині скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Міністра внутрішніх справ України, то вказана скарга не міститься в переліку ст.303 ч.1 КПК України, тому у відкритті провадження з а скаргою слід відмовити.

ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року та повернути її до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття її до розгляду.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчий суддя ОСОБА_1 вбачав порушення терміну десяти днів, на звернення до суду, у відповідності до ч.1 ст.304 КПК України. З таким висновком слідчого судді Тернівського районного суду Дніпропетровської області не погоджується, оскільки зазначена стаття застосовується до рішення слідчого чи прокурора, яке оформляється постановою, і строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. При цьому, суддя виходив з дати 18.12.2017 року, з дати вихідного листа № 47.4-9044 з канцелярії Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровської області, а не з дати отримання ним листа у січні місяці 2018 року. Звертає увагу, що до сьогоднішнього дня по його заяві не почато досудове розслідування. а є лише звичайний лист з відпискою від підполковника поліції ОСОБА_7 , який надісланий йому простою кореспонденцією, що свідчить, на думку апелянта, про факт застосування до його заяви Закону України «Про звернення громадян». Натомість, слідчий суддя на стадії оцінки його скарги з точки зору невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в межах регламентованого ст. 214 КПК 24-годинного строку відмовив у відкритті провадження, чим на його переконання, безпідставно обмежує його в правах та доступі до правосуддя, чим порушив вимоги ст..21 КПК України та ст..6 Конвенції про захист прав та свобод людини, що мало наслідком постановлення в даному випадку неправомірного рішення про повернення йому скарги.
Також на адресу Дніпровського апеляційного суду 20.03.2019 року від скаржника ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутністю.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами, колегія суддів приходить до наступного. Вирішуючи питання про дотримання скаржником строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику апелянта, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження для останнього обчислюється з дня отримання ним копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки наданими матеріалами не спростовуються доводи апелянта про те, що копію даної ухвали ОСОБА_6 отримав 03.03.2019 року, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про пропущення апелянтом строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду та вирішення питання про його поновлення.
Так, згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається зокрема у випадку, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зважаючи на те, що згідно ч. 1 ст. 214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви, оскаржувана бездіяльність уповноваженої особи Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо заяви ОСОБА_6 , поданої 01.09.2017 року, була допущена 02.09.2017 року, і з цього дня належить обраховувати строк її оскарження за правилами ч. 1 ст. 304 КПК України.
Таким чином, згідно вимог чинного законодавства, останнім днем оскарження ОСОБА_6 бездіяльності щодо не внесення відомостей про скоєне кримінальне правопорушення до ЄРДР за вищевказаною заявою від 01.09.2017 року було 12.09.2017 року.
Зважаючи на те, що скаржник звернувся до суду першої інстанції з пропущенням строку на оскарження даної бездіяльності за відсутності клопотання про поновлення цього строку, слідчий суддя дійшов законного та обгрунтованого висновку про повернення вказаної скарги з підстав, передбачених ст. 304 КПК України.
Посилання ж апелянта на те, що він 02.11.2017 року отримав повідомлення від начальника Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за № 47.4/7592 від від 11.10.2017 року за результатами розгляду його заяви про скоєння злочину і 24.01.2018 року він звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеною скаргою в порядку ст.303 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що ця обставина, за умови її доведеності, може бути підставою для поновлення слідчим суддею пропущеного строку оскарження відповідної бездіяльності, втім не свідчить про те, що даний строк не був пропущений.
З урахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді не вбачається.
Разом з тим, апелянт не позбавлений можливості повторного звернення до слідчого судді з аналогічною скаргою з одночасним порушенням питання про поновлення строку на оскарження, передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України.
Також ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Щодо решти рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у ч. 2 ст. 303 КПК України зазначено, що скарги на них не підлягають розгляду під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду лише під час підготовчого провадження у суді за правилами ст. ст. 314 316 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльності слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.
Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , останній просив суд визнати бездіяльність начальника Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , та Міністра внутрішніх справ ОСОБА_8 , яка полягає у відсутності контролю з боку останніх за Софіївським ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Аналізуючи доводи скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
В даному випадку суд вважає позицію слідчого судді про те, що вказана скарга виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України, цілком обгрунтованою та вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 цього висновку не спростовують.
Таким чином, зі змісту прохальної частини скарги, поданої до суду першої інстанції, не вбачається, що заявником були заявлені будь-які вимоги щодо рішень, дій або бездіяльності слідчого та прокурора, що за правилами ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені на етапі досудового розслідування, на що є посилання в апеляційній сказі останнього.
З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює оскаржуване в апеляційному порядку рішення слідчого судді в частині відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 як таке, що грунтується на процесуальному законі, та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4