Справа № 539/4886/18
Провадження № 1-кп/539/115/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

та представника потерпілих - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження № 0001212 від 27.09.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм, раніше не судимого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, 2012 року народження та 2017 року народження,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27 вересня 2018 року близько 11 год. 20 хв., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки ГАЗ - 33021-212 СПГ, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по проїзній частині 3-го провулку Чехова в м. Лубни Полтавської області в напрямку будинку №6, допустив неуважність, перед початком руху та під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який знаходився в цей час на проїзній частині. В результаті отриманих, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер в реанімаційному відділення Лубенської КЦМЛ.

Вказаними діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, відповідно до яких: п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасника руху; п.10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху у разі потреби, він повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді гематоми по правій боковій поверхні грудної клітки та живота на висоті з умовним центром 115 см від підошвенної поверхні ступні, крововиливи в м`які тканини попереку справа та правій боковій поверхні живота з відшаруванням шкіри і утворенням кишені, заповненої кров`ю, поперечний перелом крила правої клубової кістки з крововиливами в клітковину тазу справа, відкритий поперечний перелом правої променевої кістки в нижній третині та відкритий поперечно-уламковий перелом правої ліктевої кістки в нижній третині з крововиливами і розчавленнями м`яких тканин в місцях переломів, косо-поперечний перелом лівої стегнової кістки в нижній третині, на висоті з умовним центром 54 см від підошви з масивними крововиливами в місці перелому, більш виражені по задній поверхні, крововиливи в м`які тканини по всій задній поверхні правого стегна та на висоті з умовним центром 60 см від підошви, мається відшарування шкіри і утворення кишені заповненої кров`ю, косо-поперечний перелом правої малогомілкової кістки в нижній третині та поперечний перелом правої великогомілкової кістки в нижній третині з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, перелом 10 ребра справа по біляхребтовій лінії з блідо-червоними крововиливами у м`які тканини навколо перелому; забита травма по тильній поверхні 1-го пальця правої кісті, забита поверхнева рана по тильній поверхні лівої кісті в проекції поясних кісток, гематома по внутрішній поверхні правого стегна в нижній та середній третині, гематома з саднами по внутрішній поверхні правого колінного суглоба, поверхнева забита рана по задньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, гематома: по внутрішній поверхні правого гомілково-ступеневого суглобу, по тильній поверхні правої ступні, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по задньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на висоті з умовним центром 83 см від підошвенної поверхні ступні; чисельні виразки шлунку з ознаками геморагії (у порожнині шлунка виявлено до 900 мл. рідкої крові та згортків, кров в тонкому та товстому кишечнику), які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 266-1 від 22.11.2018 року носять характер прижиттєвості, утворились і відносно живої до живої особи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого.

Згідно з висновком експерта № 551 від 22.11.2018 року за результатами проведеної автотехнічної експертизи в описаній вище дорожній обстановці в діях водія автомобіля ГАЗ - 33021-212 СПГ державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 маються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками. В умовах даної пригоди водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному щиро кається. Суду пояснив, що 27 вересня 2018 року дійсно заднім ходом рухався у провулку Чехова м.Лубни на автомобілі «Газель». Під час руху відчув, що зіткнувся із якоюсь перешкодою. Коли вийшов з автомобіля побачив чоловіка щодо якого здійснив наїзд. До наїзду пішохода взагалі не бачив. Переніс його до будинку, разом зі своєю знайомою намагались надати першу медичну допомогу, але зрозуміли, що треба викликати лікарів. Викликали швидку допомогу, поліцію. Сприяв працівникам поліції у їх роботі. З першого дня допомагав потерпілому, який перебував на лікуванні, допомагав його доглядати. Не заперечує, що смерть ОСОБА_9 настала через травми, які він отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Прохає врахувати, що відшкодував завдані злочином збитки рідним потерпілого.

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор та потерпілі також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі прокурор, обвинувачений, потерпілі правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав, активно сприяв розкриттю злочину, кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільно відшкодував завдану шкоду, має на утриманні двох дітей, 2012 та 2017 року народження і визнає це обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України - відсутні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину, яка перебуває у декретній відпустці та являється внутрішньо переміщеною особою; матір, яка являється інвалідом, обставини, що пом`якшують покарання, а саме - визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, а також думку потерпілих, які просили суд призначити йому покарання без позбавлення волі, та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, інші обставини справи, суд вважає за необхідне призначити покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі. Разом із тим, враховуючи сукупність пом`якшуючих вину обставин ОСОБА_4 , а також враховуючи думку потерпілих, суд вважає за можливе не позбавляти його права керування транспортними засобами. За даними, що містяться у матеріалах справи, обвинувачений має водійське посвідчення та останнім часом працює лише водієм, можливість керування транспортними засобами для ОСОБА_4 та його сім`ї має важливе значення, тому суд вирішив не застосовувати до нього вказане додаткове покарання.

Крім того, враховуючи ступінь тяжкості та наслідки вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілих, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Підставою для застосування вказаних положень закону є те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, потерпілі жодних претензій до нього не мають. Суд вважає, що іспитовий строк має бути застосований до обвинуваченого з урахуванням вимог частини 2 та 4 ст. 75 КК України, якою передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 76 КК України слід зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Обставин, що перешкоджали б призначенню такого покарання в суді не встановлено.

Прокурор заявив позов в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення 18 216 грн. 82 коп. витрат на лікування ОСОБА_9 за період з 28.09.2018 року по 15.10.2018 року, понесені КП «Лубенською лікарнею інтенсивного лікування». Вказаний позов обвинувачений визнав у повному обсязі.

При його розгляді суд звернувся до слідуючих норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.п.1,2,4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, підлягає стягненню в сумі фактичних витрат з винних осіб, і визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості витрат на його лікування.

Так, згідно довідки Лубенської КЦМЛ від 08.01.2019 року № 01-8/41 вартість затрат на лікування та перебування ОСОБА_9 у медичній установі в період з 27 вересня 2018 року по 15 жовтня 2018 року (18 ліжко - днів) становить 18216,82 грн., що свідчить про доведенність позовних вимог. Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки шкода заподіяна злочинними діями обвинуваченого.

Висновок служби пробації від 20.02. 2019 року містить інформацію щодо безпечності ОСОБА_4 для суспільства та призначення покарання, що може бути не пов`язано з позбавленням та обмеженням волі. У висновку служби пробації наголошено на низькому ризику повторності вчинення злочину та низькому ризику небезпеки для суспільства.

Судові витрати, що пов`язані з проведенням експертизи слід відповідно до ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого. Вирішити питання щодо арештованого майна.

Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Цивільний позов прокурора Лубенської місцевої прокуратури в інтересах фінансового управління виконкому Лубенської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Фінансового управління виконкому Лубенської міської ради рахунок № 6011 Казначейства України (ЕАП) МФО 899998 код 37710415 матеріальну шкоду у вигляді витрат на лікування в сумі 18 216 грн. 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення автотехнічної експертизи у розмірі 858 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10.2018 року на автомобіль ГАЗ-33021-212 СПГ, д.н.з. НОМЕР_1 та повернути власнику ОСОБА_11
Речові докази: автомобіль ГАЗ-33021-212 СПГ, д.н.з. НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_11 , як власнику (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане Лубенським ВРЕР УМВС України у Полтавській області).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1