Єдиний унікальний номер: 343/2099/18
Номер провадження: 1-кс/0343/572/18
У Х В А Л А
іменем України

13 листопада 2018 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , в.о. начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність правоохоронних органів в порядку ст. 303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2018 р. о 15.29 год. ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність правоохоронних органів, в якій просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Долинського відділення поліції Калуського ГУНП України в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно ст. 214 КПК України про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України (ст.192 КК України) за його заявою про злочин вх. № 3660 від 31.10.2018 р.; щодо ненадання йому відповіді, неповідомлення його про результати розгляду поданої ним заяви вх. № 3660 від 31.10.2018 р. про вчинення злочину; зобов`язати Долинське відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області внести відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України) за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань; невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства з підстави вчинення правопорушення, що має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України); визнати його потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України); вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого; повідомити його письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування за адресою АДРЕСА_1 ; встановити місце реєстрації і місце проживання ОСОБА_5 ; після прийняття заяви про вчинення злочину надати йому як заявнику виписку про прийняття повідомлення; надати документ, який підтверджує факт подання і реєстрації повідомлення про злочин, а саме: виписку, в якій вказується номер кримінального провадження, дата надходження повідомлення, прізвище та ініціали заявника або потерпілого, дата внесення в ЄРДР, орган, що здійснює досудове розслідування, правова кваліфікація і фабула можливого злочину.
Скарга мотивована тим, що 31 жовтня 2018 року він звернувся в Долинське відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області із заявою за вх. № 3660 від 31.10.2018 р. про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України), громадянином ОСОБА_5 . Протягом 24 годин після отримання заяви про правопорушення на підставі ст. 214 КПК України Долинським відділом ГУ НП відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. Після прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення йому як заявнику не надали до 09.11.2018 р. виписку про прийняття повідомлення про злочин і внесення до ЄРДР.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області 18 серпня 1999 року, шляхом обману та зловживання його довірою заволодів його грошима в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень та в сумі 500 (п`ятсот) евро, які позичив у нього. Боржник обіцяв повернути позичені кошти в 2012 році, але не повернув. 20 квітня 2011 р. і 19 листопада 2011 р. ОСОБА_5 позичив у нього грошові кошти на терміни: один рік до 20 квітня 2012 року в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень, в які входили 30 000 (тридцять) тисяч гривень і додатково 10 000 (десять) тисяч гривень відсотки згідно розписки від 20.04.2011 року, та на три роки в сумі 500 (п`ятсот) євро згідно розписки від 19 листопада 2011 року. На прохання ОСОБА_5 та його батька ОСОБА_6 , якому, з їх слів, була потрібна операція в м. Києві, він продовжив термін повернення грошей до 31.12.2015 р. Але станом на 31 жовтня 2018 року ОСОБА_5 гроші не повернув, умисно і свідомо на вказані номери телефонів ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) не відповідає, а тому він не може з ним зв`язатися. В даний час місце проживання ОСОБА_5 йому невідоме. На час написання розписки 19 листопада 2011 року ОСОБА_5 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Його батько ОСОБА_6 працює робітником з обслуговування будівель в ЗДО (Ясла-сад) «Росинка» Долинської міської ради, яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Долина, вул. Грушевського 13. З метою з`ясування місця проживання ОСОБА_5 і повернення позичених йому грошей він просив його батька ОСОБА_6 повідомити йому місце проживання його сина ОСОБА_5 , однак ОСОБА_6 не хоче назвати місце проживання свого сина. ОСОБА_5 , зловживаючи його добротою і довірою, слізно пояснюючи йому, що йому терміново потрібні значні кошти на навчальні курси, на лікування батька позичив у нього кошти, про що свідчать написані ним розписки від 20 квітня 2011 року і від 19 листопада 2011 року. В кінці 2015 року зі слів ОСОБА_5 йому стало відомо, що він закінчив свої навчальні курси та відбулось лікування його батька, однак ОСОБА_5 свідомо, навмисно не хоче повертати йому позичені кошти. ОСОБА_5 від нього переховується, на його телефонні дзвінки не відповідає, не повідомляє йому і приховує місце свого проживання та не збирається повертати йому грошові кошти. Враховуючи вищевикладене, вважає, що дії ОСОБА_5 містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України), а саме: заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Обман та зловживання його довірою, як спосіб шахрайського заволодіння його майном (коштами), полягає у повідомлені йому ОСОБА_5 неправдивих відомостей щодо отримання високооплачуваної роботи за кордоном після закінчення навчальних курсів та поверненні вчасно заборгованих коштів. Повідомлення правдивої інформації мали б суттєве значення для його поведінки, про те ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого (мого) майна, з метою введення його в оману, повідомив неправдиву інформацію щодо роду своєї діяльності та місця працевлаштування. Завдана йому шкода складає 56055 (п`ятдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять) грн., в тому числі 40000 грн. та 500 евро (що в гривневому еквіваленті становить 16055 грн.), та 60000 (шістдесят тисяч) грн. відсотки. Разом 116055 (сто шістнадцять тисяч п`ятдесят п`ять) грн. Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Ця норма закону встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Протягом 24 годин після отримання заяви про правопорушення на підставі ст. 214 КПК України Долинським відділом ГУ НП відомості про правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. Окрім того, ч. 4 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. П. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР вносяться відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела. Вважає, що в діях Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУ НПУ в Івано-Франківській області вбачається бездіяльність, яка полягає у невнесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про правопорушення, та призвела до того, що по його заяві не почато досудове розслідування, чим порушені його процесуальні права як заявника, передбачені КПК України. Станом на день звернення із цією скаргою вищевказані відомості так і не внесені до ЄРДР у порушення ст. 214 КПК України. В зв`язку з чим він вимушений звертатися із скаргою до слідчого судді відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України. Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи, викладені у скарзі, підтримав та просив її задовольнити з вищенаведених підстав. В.о. начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, пояснив, що згідно ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Однак, враховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, дана норма не носить абсолютний характер, тобто не кожне повідомлення є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а тільки те, коли є достатні підстави вважати, що вчинене кримінальне правопорушення. Функцією правоохоронних органів є здійснення досудового розслідування з метою охорони права, відновлення порушеного права, припинення або розгляду порушення права, його виявлення або розслідування з обов`язковим додержанням установлених у законі процедур для цієї діяльності. По заяві ОСОБА_3 проводилася перевірка, в ході якої було встановлено, що підставою звернення до правоохоронних органів було несвоєчасне повернення коштів за розпискою, яка має ознаки договору позики. Однак, заявник не звертався до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. З приводу зміни місця проживання позичальником, то було опитано батька останнього, який пояснив, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем вони продали квартиру у м. Долина та в даний час проживають у с. Розточки Долинського району. Його син їздить на роботу за межі України. Крім того, ОСОБА_6 не є стороною договору позики, не є учасником цивільних правовідносин, тому його відмова отримати заяву-пропозицію від ОСОБА_3 є правомірною, не містить ознак злочину. Таким чином, як із поданої заяви ОСОБА_3 , так і під час проведення перевірки, не було отримано жодних фактичних даних, які б свідчили, що відносно останнього вчинено кримінальне правопорушення. Між сторонами виникли цивільні правовідносини, тому ОСОБА_3 рекомендовано звернутися в суд в порядку цивільного судочинства, про що складено висновок від 08.11.2018р., який 12.11.2018р. направлено на адресу заявника. Просив відмовити в задоволенні скарги. Вислухавши пояснення скаржника, слідчого, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ч. 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Згідно зі ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Визначення приводів і підстав як підстав для початку досудового розслідування також наведено і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 р. № 6 "Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи". Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Слідчим суддею досліджено матеріали скарги, в яких є: - копія заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України), яка була прийнята 31.10.2018 року, реєстраційний № 3660, та в якій описані обставини укладення договору позики, невиконання умов договору, а також, що заявник вважає, що ОСОБА_5 ввів його в оману та заволодів його коштами протиправно, так як своєчасно їх не повернув, не відповідає на його телефонні дзвінки, йому невідоме його місце проживання. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що як на момент укладення договору, так і в даний час ОСОБА_5 працює за межами України, що було відомо ОСОБА_3 , останній спілкується з батьком позичальника, йому відоме його останнє місце проживання, у нього наявні оригінали розписок, які підтверджують факт укладення договору позики, що не позбавляє його можливості вимагати виконання цивільно-правового договору, застосування наслідків його невиконання у встановленому законом порядку; - копії розписок ОСОБА_5 від 20.04.2011 р. та від 19.11.2011р., в яких маються відмітки від 05.04.2015 р. про продовження строку їх дії до 31.12.2015р., за якими ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області 18.08.1999 р., позичив у ОСОБА_3 40 000 грн. та 500 євро та зобов`язався їх повернути на визначених у розписках умовах; - копії запиту на інформацію від 18.10.2018р., акту від 22.10.2018р. та відеозапис на диску СD-RV, з яких вбачається, що ОСОБА_3 звертався за місцем роботи ОСОБА_6 про встановлення адреси його реєстрації, а також намагався як через керівників даного закладу, так і особисто з допомогою ще одного молодого чоловіка, який не назвався, проте закликав ОСОБА_6 до виконання зобов`язання та знімав розмову ОСОБА_3 з особою похилого віку на камеру. ОСОБА_6 відмовлявся отримувати будь-які документи, при цьому вибачався, дякував за допомогу, пояснював, що його син в даний час на роботі за кордоном, тому він не може передати йому документи, однак всі позичені гроші він поверне. У відповідь ОСОБА_3 вказував, що звернеться до суду, правоохоронних органів, оголосить його сина у розшук. Щодо описаних документів та відеозапису слідчий суддя звертає увагу на те, що вони не стосуються особи, яка позичила гроші у ОСОБА_3 , та на яку, як на особу, яка вчинила злочин, вказує у своїй заяві останній, а тільки свідчать про те, що заявник вимагає виконання зобов`язання від батька позичальника, який не є стороною договору, намагаючись застосовати до нього заходи впливу з метою встановлення місця проживання боржника та врегулювання спору як через адміністрацію підприємства за його місцем роботи, так і за допомогою посторонніх осіб.
Згідно висновку Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 08.11.2018р. та повідомлення від 12.11.2018 р. заява громадянина ОСОБА_3 зареєстрована в журналі ЄО № 5750 01.11.2018 р. та розглянута. Встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, якіб вказували на наявність кримінального правопорушення, підстав для внесення відповідної інформації до ЄРДР немає. Громадянину ОСОБА_3 рекомендовано звернутися в Долинський районний суд в порядку цивільного судочинства.
Виходячи з вищевикладеного, на думку слідчого судді, невнесення заяви ОСОБА_3 , поданої 31.10.2018 р. та зареєстрованої в журналі ЄО № 5750 01.11.2018 р. є обґрунтованим, питання щодо наявності чи відсутності підстав для цього розглядалося, що не суперечить вимогам ст. 214 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склалися цивільно-правові відносини, які випливають з договору позики, оформленого шляхом складення розписок. Дані відносини регулюються Цивільним кодексом України, яким, в тому числі, передбачено і наслідки невиконання зобов`язання. В розписці не обумовлено цільове використання коштів та обов`язків позичальника про надання підтверджуючих документів про використання позичених коштів, а також повідомлення ОСОБА_3 про зміну місця проживання. Тому твердження скаржника, що невиконання вказаних вище умов ОСОБА_5 свідчать про наявність в його діях шахрайства чи неправомірного заволодіння коштами у великих розмірах, а також те, що правоохоронні органи повинні внести відомості до ЄРДР з метою встановлення місця проживання позичальника не відповідають вимогам закону та засадам кримінального процесу.
За таких обставин, слідчий суддя погоджується з позицією в.о. начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договірних цивільно-правових відносин, спір у яких повинен вирішуватися у порядку цивільного судочинства, а також про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України) за заявою ОСОБА_3 , що викладено у вищеописаному висновку від 08.11.2018р.
Крім того, оглянуті в судовому засіданні матеріали за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 та висновок, складений на їх підставі, свідчать про вчинення дій, а не допущення бездіяльності правоохоронними органами, як стверджує скаржник.

Оскільки відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, то і немає підстав для задоволення скарги в частині вимог, в яких ОСОБА_3 просить невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства з підстави вчинення правопорушення, що має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України); визнати його потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (ст. 192 КК України); вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого; повідомити його письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; встановити місце реєстрації і місце проживання ОСОБА_5 ; після прийняття заяви про вчинення злочину надати йому як заявнику виписку про прийняття повідомлення; надати документ, який підтверджує факт подання і реєстрації повідомлення про злочин, оскільки такі дії вчиняються в результаті внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР під час проведення досудового розслідування.
Щодо вимог скарги про неповідомлення заявника про результати розгляду поданої ним заяви вх. № 3660 від 31.10.2018 р. про вчинення злочину, то слідчий суддя зазначає, що таке повідомлення долучене до матеріалів скарги разом з висновком від 08.11.2018р. та свідчить про його направлення ОСОБА_3 12.11.2018р. за вих. № 6564, одначасно їх копія вручена скаржнику в суді, а тому права останнього в цій частині не порушені.

Отже, в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 214, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність правоохоронних органів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1