Справа № 206/7199/16-к
1-кп/206/44/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000159 від 05.02.2016 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, працюючого заступником директора ПП «ПРИВАТ-ЕСКОРТ», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника- адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м.Дніпропетровська у судді ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000159 від 05.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України (справа №206/7199/16-к, провадженням №1-кп/206/44/18).

На підставі розпорядження керівника апарату Самарського районного суду м. Дніпропетровська №50-р «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ судді» від 10.04.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №206/7199/16-к та вказану справу системою автоматизованого розподілу судових справ повторно розподілено і передано судді ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018 року.

Як вбачається із даного кримінального провадження 24 листопада 2006 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №CL-309/300/3072/2006 від 24.11.2006 року, між ЗАТ «ОТП Банк» (Заставодержатель) та ОСОБА_8 (Заставодавець) укладено договір застави автотранспортного засобу №PCL-300/2084/2006, предметом якого є легковий автомобіль Audi Q7, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2006 року випуску, сріблястого кольору, кузов № НОМЕР_2 , типу легковий універсал- НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , видане РЕВ 12-го МВ ДАІ при УМВС в Дніпропетровській області 22 листопада 2006 року).

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги звернення стягнення на заставне майно, в тому числі за договором застави автотранспортного засобу №PCL-300/2084/2006 від 24 листопада 2006 року.

06 липня 2011 року, у зв`язку із припиненням ОСОБА_8 виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №CL-309/300/3072/2006 від 24.11.2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_9 вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №4641 про звернення стягнення на рухоме майно легковий автомобіль Audi Q7, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2006 року випуску, сріблястого кольору, кузов № НОМЕР_2 , типу легковий універсал- НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , видане РЕВ 12-го МВ ДАІ при УМВС в Дніпропетровській області 22 листопада 2006 року), що на праві власності належить ОСОБА_8 та є предметом застави за Договором №PCL-300/2084/2006 від 14 листопада 2006 року, укладеного із ОСОБА_8 .

На виконання зазначеного виконавчого напису №4641 Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження до №45918623 про звернення стягнення на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 368688,32 грн.

У рамках виконавчого провадження, відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», 23.04.2015 року державним виконавцем описано й арештовано зазначене майно, яке є предметом застави (транспортний засіб) та у той же день, тобто 23.04.2015 року передано на зберігання відповідальній особі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний Акт опису й арешту майна від 23 квітня 2015 року. При цьому, ОСОБА_3 попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що ОСОБА_3 , як відповідальний зберігач, поставив свій особистий підпис в Акті опису й арешту майна від 23.04.2015 року та отримав його копію. Разом з тим, зазначеним актом встановлено обмеження щодо описаного й арештованого майна, а саме: заборону відчуження, користування, передавання, змінення місця зберігання та приховування.

Чинним законодавством, що регулює виконавче провадження, передбачено, що після опису та арешту майна державним виконавцем проводяться дії з оцінки вартості майна та передачі на реалізацію.

Так, відповідно до тимчасового порядку реалізації арештованого майна згідно із положеннями ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та Наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року №656/5 «Про проведення експерименту із запровадженням порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 року «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів»), з метою проведення оцінки вартості описаного та арештованого майна та подальшої передачі на реалізацію до електронного аукціону, державним виконавцем направлено вимогу ОСОБА_3 за вих. №14236 від 04 грудня 2015 року у строк до 11 грудня 2015 року особисто передати до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції залишене на відповідальне зберігання описане та арештоване майно.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_3 зазначеної вимоги державного виконавця, 30.12.2015 року за вих. №14783, а також 19.02.2016 року за вих. №6401 та 14.03.2016 року за вих.№6509/11 ОСОБА_3 було повторно направлені аналогічні вимоги у строк до 11.01.2016 року, 03.03.2016 року та 25.03.2016 року відповідно, особисто повернути до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції залишене на відповідальне зберігання описане та арештоване майно, які ОСОБА_3 також були проігноровані і доступ до описаного й арештованого майна для огляду та його подальшого вилучення державним виконавцем ОСОБА_3 так і не надав.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи відповідальним зберігачем описаного й арештованого майна та будучи попередженим про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно у період з 11.12.2015 року здійснює приховування ввіреного йому описаного й арештованого майна, а саме транспортний засіб Audi Q7, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2006 року випуску, сріблястого кольору, кузов № НОМЕР_2 , типу легковий універсал-В, середня ринкова вартість якого, відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №149/16А від 21.09.2016, складає 739610 грн.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» майнову шкоду на загальну суму 368688,32 гривень, яка повинна була бути відшкодована за рахунок реалізації органами ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області вказаного описаного та арештованого майна.

Захисником-адвокатом ОСОБА_5 у ході судового засідання, заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строків давності. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є злочином невеликої тяжкості, за яке законодавцем визначено покарання у вигляді обмеження волі, а з 04.12.2015 по 11.12.2015 року минуло більш ніж три роки, за вказаних обставин відповідно до ст.ст. 285,286 КПК України та п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України просить звільнити останнього від кримінальної відповідальності за спливом визначеного строку притягнення до кримінальної відповідальності та за цих підстав закрити кримінальне провадження під № 0000159 від 05.02.2016 року. Крім того, заявлений цивільний позов просив залишити без розгляду та скасувати арешт накладений на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 .
Обвинувачений наполягав на задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 та просив його задовольнити в повному обсязі. Вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнає, як і заявлений цивільний позов потерпілою стороною, оскільки не вбачає в своїх діях складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 388 КК України. Крім того, просив зняти арешт накладений на все майно, яке належить йому на праві власності.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився. Про час та місце судового розгляду був попереджений належним чином. Поважність своєї неявки суду не надав.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, залишення цивільного позову без розгляду та скасування арешту майна яке належить на праві власності ОСОБА_3 .
Заслухавши клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, думку обвинуваченого, прокурора, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 285 ч. 1 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, клопотанні захисника, позиції обвинуваченого, події кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, яке мало місце у період часу з 04.12.2015 по 11.12.2015 (більш точної дати встановити в ході досудового розслідування та судового розгляду справи по суті, встановити не надалося можливим), а відтак на час подання до суду клопотання захисника, трьохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України вже сплинув.
З урахуванням викладеного, суд, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_3 на закриття кримінального провадження, а також його розуміння, що закриття кримінального провадження за вказаних підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих обставин, та не звільняє його від цивільно-правових наслідків вчинення кримінального правопорушення та від відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, суд, приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК України таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст.49 КК України.
Разом з тим за час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним інших злочинів середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч. 2 ст. 49 КК України.
Після роз`яснення судом обвинуваченому ОСОБА_3 підстав та наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а також права заперечувати проти цього і вимагати продовження судового розгляду на підставі обвинувального акту, останній не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав та закриття кримінального провадження.
Таким чином, є всі законні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та для закриття кримінального провадження з цих підстав.
Відповідно до ст. 129 КПК України п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна в зв`язку із закриттям кримінального провадження, цивільний позов не може бути розглянутий, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2016 року накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спец конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спецконфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Водночас, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність на даний час правових підстав для залишення арешту на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах досудового розслідування якого вказаний арешт накладався.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 129, 174, 284, 286, 288,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000159 від 05.02.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України закрити.
Цивільний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2016 року, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; - 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази: копія супровідного листа та постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження від 04.03.2013, визнана речовим доказом відповідно до постанови від 15.07.2016 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 89), сонцезахисний козирок з маркуванням «Audi», визнаний речовим доказом відповідно до постанови від 15.07.2016, який переданий на зберігання відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_3 (т.1 а.п.87) повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за належністю;
- виконавче провадження Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області ЄДРВП № 50145583, визнане речовим доказом відповідно до постанови від 23.07.2016 року (т.1 а.п. 101) повернути для відповідального зберігання до Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області (Чечелівський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області); - виконавче провадження Самарського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області ЄДРВП № 45918623, визнане речовим доказом відповідно до постанови від 30.07.2016 року (т.2 а.п. 114) залишити зберігати у Красногвардійському ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області (Чечелівський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області); - скриншот з комп`ютерної програми ЄДРВП на 1 аркуші, роздруківка зареєстрованих виконавчих дій з ЄДРВП № 45918623 всього на 12 аркушах, довідка з ЄДРВП на 4 аркушах, визнані речовими доказами відповідно до постанови від 30.07.2016 року (т.2 а.п. 114) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1