Справа № 138/2495/17
Провадження №11-кп/801/106/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського Вінницької області від 12 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Івано-Франківськ, українцю, громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженому, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 26.02.1992 року Очаківським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 29.01.1993 року Очаківським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 140, ст. 188-1, ч. 2 ст. 141, ст.42, ст. 43 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 20.01.1995 року Червоно-заводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 183-3, ст. 43 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 30.08.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 11.03.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 141, ст. 191, ст. 189-1, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 10.10.2005 року Очаківським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.07.2007 року Казанковським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 06.02.2009 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 393, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
13.08.2013 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення вол. 22.04.2016 звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
засуджений 01.11.2017 року Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,-

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді позбавлення волі на обмеження волі.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції відмовив в його задоволенні з тих підстав, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

Вважаючи постановлене судове рішення незаконним, захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме на обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Висновок суду про необхідність відмови в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 обґрунтований.

Згідно ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

У ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці він не довів того, що став на шлях виправлення, про що свідчить його посередня характеристика, а саме: ОСОБА_7 по відношенню до представників адміністрації поводить себе ввічливо з метою поблажливого ставлення до себе, не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, соціально корисну ініціативу не проявляє, участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймає з власних переконань, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок не прагне, дисциплінарних стягнень не має та має лише одне заохочення.
Крім того, ОСОБА_7 дев`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його антисоціальну спрямованість та небажання ставати на шлях виправлення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої ним частини покарання більш м`яким - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: