Справа № 743/1588/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/204/19
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 28 липня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коробки, Ріпкинського району, Чернігівської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22серпня 2018 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області 28 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 2574 грн. процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи та 1716 грн. процесуальних витрат за проведення судово-трасологічної експертизи.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення він просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання з врахуванням всіх пом`якшуючих його вину обставин, які б давали право на звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що при визначенні йому виду та міри покарання належним чином не було враховано те, що він повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на стадії досудового розслідування частково відшкодував завдані збитки та повернув викрадені речі, та вважає, що за вищевказаних пом`якшуючих покарання обставин він має право на призначення покарання із застосуванням норм статей, які передбачають звільнення від покарання з встановленням іспитового строку.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 22 березня 2018 року, близько 22 год. діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, через незамкнені двері проник до приміщення майстерні СТОВ «Придніпровє», що розташована в с. Малинівка, Ріпкинського району, Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 17, звідки таємно викрав 60 літрів дизельного пального

вартістю 1300 грн. 20 коп., спричинивши сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Придніпровє» майнову шкоду на вказану суму.

У точно не встановлений досудовим розслідуванням день, ОСОБА_7 діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом виймання віконного скла, проник в середину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_8 : акустичну систему25 АС-309/25-35 Ваат, вартістю 500 грн., спінінг Seahawk 25Class 240 ART/-Nr /2307 240, вартістю 350 грн., без інерційну котушку, вартістю 65 грн. 60 коп., DVD-програвач Rainford DVD-3100 Divx, вартістю 400 грн., зарядний пристрій ЗУ 01-5А, вартістю 300 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 615 грн. 60 коп.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав викладені в апеляційній скарзі вимоги, прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених проти власності.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставини, що пом`якшують обвинуваченому покарання, зокрема: щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим, та не визнано обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, при цьому було враховано те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи засудженим вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, знову вчинив злочин проти власності, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та вперто не бажає стати на шлях виправлення, ухиляючись від дотримання правил моральності та встановлених правил суспільної поведінки, що також підтверджується висновками з доповіді органу пробації.

Таким чином, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та ненастання тяжких суспільно-небезпечних наслідків, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання не можливе без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши мінімальний строк такого покарання в межах даної санкції закону України про кримінальну відповідальність, яке слід вважати законним та обґрунтованим.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.».

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні навів належні мотиви прийняття такого рішення, вказуючи мету виправлення та перевиховання обвинуваченого.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб, тобто в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України з альтернативними видами покарань.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст.87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3