ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6826/17 Номер провадження 11-кп/814/548/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0000993 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, ОСОБА_8 в її інтересах, на вирок Київського районного суду м. Полтава від 20 грудня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Київського районного суду м. Полтава від 20 грудня 2018 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Полтави, громадянку України, з середньою освітою, не заміжню, працюючої майстром манікюру та педикюру в салоні краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судиму
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі.
Судом вирішено питання щодо цивільного позову у кримінальному провадженні.
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 22 квітня 2016 року близько 11 год. 30 хв. у коридорі загального користування між кімнатами №36, 38 та 40, що на третьому поверсі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, під час сутички з потерпілою ОСОБА_10 , правою рукою схопила останню за вказівний палець лівої кисті та здійснила прокручування, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому останньої фаланги 2-го пальця лівої кисті зі зміщенням, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись прокурор у кримінальному провадженні Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , обвинувачена ОСОБА_7 та її захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в її інтересах.
Не оспорюючи фактичні обставини справи, прокурор у кримінальному провадженні Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Вважає, що судом призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його м`якість.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно призначив м`яке покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , не врахувавши те, що остання не сприяла розкриттю злочину, а також не відшкодувала завдані нею збитки, свою вину у вчиненому не визнавала ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду, а також ступінь тяжкості наслідків, які настали внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме матеріальні збитки і серйозна шкода здоров`ю.
Обвинувачена в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного їй покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме до призначеної міри покарання застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити її від призначеного покарання з випробуванням, оскільки перебуваючи на волі вона зможе піклуватись про матір, заробляти гроші на її лікування та відшкодування потерпілій матеріальної шкоди. Вважає призначене покарання несправедливим через його суворість, так суд першої інстанції не врахував її позитивні характеристики, тяжко хвору матір, яка потребує лікування і постійного піклування, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, її свідчення та свідчення її матері свідка по справі та те, що злочин вона вчинила внаслідок того, що потерпіла ОСОБА_10 почала її бити і тягти за волосся, про що щиро розкаюється і неодноразово намагалась залагодити цей конфлікт з потерпілою, але потерпіла відмовилась від примирення.
Також просить змінити розмір відшкодування матеріальної шкоди розміром вартості ліків призначених для лікування відповідно до медичної документації.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме до призначеної міри покарання застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити її від призначеного покарання з випробуванням, оскільки призначене покарання вважає несправедливим через його суворість, так суд першої інстанції не врахував всі пом`якшуючі обставини та те, що злочин вона вчинила внаслідок протиправних та провокуючих дій потерпілої ОСОБА_10 .
Вважає, що судом першої інстанції не враховано дані про особу обвинуваченої: що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики за місцем проживання і роботи, її молодий вік, проживає разом з матір`ю пенсійного віку, яка потребує лікування та постійного догляду за нею. Також суд не врахував часткове визнання обвинуваченою своєї вини, намір відшкодувати потерпілій шкоду встановлену судом.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить змінити вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 122 КК на ст. 128 КК України та призначити обвинуваченій покарання не пов`язане з реальним обмеженням волі і змінити розмір відшкодування матеріальної шкоди, визначивши розмір вартості ліків призначених для лікування відповідно до медичної документації. Також просить визнати недопустимими висновки судово-медичної експертизи №633 від 26.04.2016, №1147 від 26.07.2016, №290 від 23.02.2017, №1044 від 23.07.2017, №1333 від 4.10.2017 та призначити комісійну судово-медичну експертизу.
Свої вимоги мотивує тим, що винесений вирок є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та не справедливим, оскільки судом не було встановлено спосіб, внаслідок якого у потерпілої утворилися тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості косий перелом фаланги пальця, не наведено доказів умисного спричинення обвинуваченою ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 перелому фаланги пальця, що є необхідним для складу злочину передбаченому ч.1 ст. 122 КК України. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачена щиро сприяла встановленню всіх обставин справи, що є пом`якшувальною обставиною те, що потерпіла під час конфлікту наносила удари по ОСОБА_7 , внаслідок чого остання мусила себе захищати.
В запереченнях на апеляційні скарги захисників обвинуваченої адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_10 просить їх апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 20 грудня 2018 року без змін.
В судовому засіданні обвинувачена заявила про відмову від апеляційної скарги поданої в її інтересах захисником ОСОБА_9 .
Захисник ОСОБА_9 підтримав заяву обвинуваченої про відмову від його апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, яка не підтримала подану апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 та вважає вирок суду законним і обґрунтованим, обвинуваченої ОСОБА_7 , та її захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченої та захисника ОСОБА_8 та просили їх задовольнити і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисників, і просила залишити в силі вирок суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.2 своєї постанови від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.

Доведеність вини обвинуваченї ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.
У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно (Т.1, а.п. 158; Т.1. а.п.160), позитивну характеристику за місцем роботи (Т.1, а.п. 161; Т.1 а.п.162) раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, її поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення та призначив покарання яке відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого злочину.
Разом з цим, суд першої інстанції належним чином не оцінив те, що ОСОБА_7 , вперше вчинила злочин середньої тяжкості, фактично визнала вину, що підтверджується і її апеляційною скаргою, злочин вона вчинила внаслідок тривалих неприязних стосунків, що постійно виникали на ґрунті побутових сварок, які періодично виникали між сім`ями засудженої і потерпілої, що підтверджується вироком Київського районного суду м. Полтава від 21.07.2017 (Т.1, а.п. 165), що підтверджується як обвинуваченою так і потерпілою, обвинувачена проживає з хворою матір`ю, а також те, що обвинувачена виключно, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання.
Крім того, під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, що є обставинами, що пом`якшують покарання.
Тому, на переконання колегії суддів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винної, та зазначені вище обставини, дійшла висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання та звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та покласти на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

На думку колегії суддів, це буде достатнім і необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, оскільки її перевиховання можливе без відбування покарання.
Відтак, доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та самої обвинуваченої про можливість її виправлення без реального відбування покарання є слушними.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 про необхідність призначення покарання у виді 2 років позбавлення волі є безпідставними оскільки колегія суддів врахувавши дані, які характеризують особу обвинуваченої, обставини вчинення злочину, пом`якшуючі обставини у вигляді щирого каяття та намір на добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин вважає, що суд першої інстанції правильно врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, але не обговорив питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від покарання з випробуванням.
Щодо апеляційної скарги обвинуваченої в частині задоволення цивільного позову за заподіяну матеріальну шкоду, колегія суддів вважає в цій частині необґрунтованою. В матеріалах справи маються документи, а саме чеки та довідки на придбання ліків та медичних препаратів. Їх придбання потерпілою та їх призначення для проведення операції потерпілій, ніким не заперечується і не викликають сумнівів.
Тому на цій підставі апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Вирок місцевого суду підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404,405, 407, 408, 409,419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Київського районного суду м. Полтава від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити, в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст.122 КК України до покарання визначеного вироком суду першої інстанції, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
У іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порідку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4