Справа №601/1143/18
Провадження № 1-кп/601/178/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000271 від 30 травня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізці Зборівського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утримані одну малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утримані одну малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2018 року приблизно о 23 год. 00 хв. в ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували на АДРЕСА_1 , на грунті раніше виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар лобовою частиною голови в обличчя ОСОБА_6 .. Після цього, до протиправних дій ОСОБА_3 приєднався ОСОБА_4 , який умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 ..

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що між потерпілим та його сім`єю на протязі тривалого часу виникають конфлікти. В травні 2018 року між його сином ОСОБА_4 та потерпілим виник конфлікт з приводу того, що потерпілий штовхнув вагітну дружину сина, а тому він наніс один удар лобовою частиною голови в обличчя ОСОБА_6 .. Цивільний позов визнає частково в розмірі п`яти тисяч гривень, оскільки ніде не працює та на його утриманні велика сім`я. Про вчинене шкодує, неодноразово просив пробачення у потерпілого, пропонував відшкодувати матеріальну шкоду, однак потерпілий просив тисячу доларів. Вказана сума для нього є дуже великою. Просить суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що в травні 2018 року потерпілий на порозі клубу штовхнув його вагітну дружину, а тому він наніс йому кулаком руки два удари в обличчя. Цивільний позов визнає частково в розмірі п`яти тисяч гривень, оскільки на його утриманні малолітня дитина та дружина. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що в нього з обвинуваченими неприязні стосунки на протязі кількох років. В травні 2018 року між ними виник конфлікт, внаслідок чого ОСОБА_4 наніс йому один удар лобовою частиною голови в обличчя, а ОСОБА_4 наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя. Діями обвинувачених йому заподіяна моральна шкода, яку він просить стягнути в розмірі по 30 000 гривень з кожного, оскільки переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, змінився спосіб його життя.

Крім повного визнання вини обвинувачені повністю погодилися зі всіма доказами по справі, що були зібрані в ході досудового слідства і підтверджували їх винність у вчинені кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинувачених та потерпілого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинувачених.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України - умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв органам досудового слідства у розкриті злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого, який просить призначити покарання у відповідності до вимог Закону, суд вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вміненої статті.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв органам досудового слідства у розкриті злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого, який просить призначити покарання у відповідності до вимог Закону, суд вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вміненої статті.

На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив до обвинувачених цивільний позов вказавши, що злочинними діями обвинувачених йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі по 30 000 грн. з кожного.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, потерпілий зазначив, що діями обвинувачених йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, оскільки наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, емоційної напруги, настороги, невпевненості в собі, тривоги з приводу майбутнього.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і обсяг завданих потерпілому страждань, оскільки потерпілий ОСОБА_6 з вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, терпів фізичний біль та моральні страждання, було порушено його звичайний спосіб життя, та у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України з урахуванням вимог розумності та справедливості слід визначити її у розмірі по 5000 грн. з кожного.

Керуючись статтями ч.3 ст. 349, 369, 373, 374, п.1 ч.1 ст. 392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.
В решті позову відмовити.
Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий