Справа № 554/8801/18
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 27.12.2018

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зіньків Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 16.10.2018 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

встановив:

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 97 від 04.04.2018 року ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артелерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

В подальшому, солдату ОСОБА_4 , згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 231 від 05.09.2018 року, надано другу частину основної щорічної відпустки терміном на 6 діб, з 05.09.2018 року по 10.09.2018 року.

11.09.2018 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин та проводив час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та лише 22.10.2018 року добровільно прибув до військової прокуратури Полтавського гарнізону.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 04.04.2018 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , його призначено на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 . 11.09.2018 року він не прибув до розташування військової частини з відпустки через хворобу матері та лише 22.10.2018 року добровільно з`явився із зізнанням до військової прокуратури.У вчиненому щиро розкаявся.

Суд рахує, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ст. 349 КПК України, дослідження доказів, вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного станувважає повністю доведеною.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яке відноситься до тяжких, конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений за місцем служби характеризується позитивно, на час вчинення інкримінованого злочину був не судимий, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, приймав участь у бойових діях в зоні АТО.

Згідно з висновком органу пробації, виправлення обвинуваченого можливе без обмеження або позбавлення волі, особа не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, участь в бойових діях в зоні АТО. Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не установлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті на рівні мінімальної межі з випробуванням із встановленням йому іспитового строку із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.10.2018 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1