Дата документу 01.11.2018 Справа № 333/6583/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6583/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/119/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо ОСОБА_6 за поданням Комунарського РС Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направлення її для відбування покарання призначеного за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
засуджена ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року, якою задоволено подання Комунарського РС з питань пробації, скасовано її звільнення від відбування покарання з випробуванням та засуджену направлено для відбування покарання, призначеного за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 , будучи поставленою на облік і ознайомленою з порядком і умовами відбування покарання, обов`язками, покладеними на неї судом, з 15 серпня 2017 року не з`являлася на реєстрацію до органу з питань пробації, змінила місце проживання, не повідомивши про це орган з питань пробації та в подальшому була оголошена в розшук, що свідчить про те, що засуджена на шлях виправлення не стала, обов`язки, покладені на неї судом не виконувала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 висловлює незгоду з прийнятим рішенням суду та просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 червня 2018 року, вказуючи на те, що раніше розглядалося провадження відносно неї під головуванням судді ОСОБА_1 та було допущено неповноту судового розгляду.

Згідно з ухвалою, до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшло подання Комунарського РС з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженої ОСОБА_6 та направлення її для відбування покарання до місць позбавлення волі.

У поданні зазначено, що засуджена ОСОБА_6 без поважної причини не з`являється до органів з питань пробації, будучи постановленою на облік та ознайомленою з порядком і умовами відбування покарання, обов`язки, покладені на неї судом, не виконує.

У судовому засіданні представник Комунарського районного сектору з питань пробації подання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор просив задовольнити подання на підставах, викладених у ньому.

Засуджена ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення подання та пояснила, що про обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та наслідки нез`явлення до цього органу, вона знала. Незявлення на реєстрацію пояснювала тим, що побоювалася відповідальності за порушення умов звільнення від призначеного судом покарання, зокрема, побоювалася, що її знову направлять до місць позбавлення волі. На теперішній час за місцем реєстрації вона не мешкає.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора та представника органу з питань пробації, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважали, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджена за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.ст. 75,76 КК України, до двох років позбавлення волі, з випробуванням на один рік шість місяців, з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти про зміну свого місця проживання.

Вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_6 засуджена за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. Попередній вирок суду від 16 червня 2016 року постановлено виконувати самостійно.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти у зв`язку з відбуттям покарання, призначеного за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року.

15 червня 2017 року ОСОБА_6 ознайомлена з умовами та порядком відбування покарання, з обов`язками покладеними на неї судом (за вироком від 16 червня 2016 року), з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджена в т.ч. про наслідки невиконання покладених на неї обов`язків /а.с. 90/.

З 15 серпня 2017 року засуджена ОСОБА_6 до кримінально-виконавчої інспекції не з`являлась та змінила своє місце проживання, не повідомивши про це орган з питань пробації.

Органом з питань пробації вживались заходи щодо встановлення місця перебування засудженої, зокрема надсилались виклики та здійснювалися виходи за можливими адресами проживання ОСОБА_6 , а також здійснювались телефонні дзвінки родичам засудженої з метою встановлення її місця перебування, та розпочаті першочергові розшукові заходи.

Проте, вжитими заходами місцезнаходження засудженої не встановлено, та 20 жовтня 2017 року матеріали початкових розшукових заходів із супровідним листом направлені для здійснення подальшого розшуку до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, який результатів також не дав.

Як свідчать матеріали провадження, після звернення органу з питань пробації до суду з вищевказаним поданням засуджена ухилялась і від суду, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 11 травня 2018 року оголошено її розшук.

Вжитими розшуковими заходами місцезнаходження засудженої ОСОБА_6 встановлено та остання була доставлена до суду.

При розгляді подання засуджена не заперечувала того факту, що умисно не з`являлася на реєстрацію до органу з питань пробації, проте причин неявки, які можна було б визнати поважними, засуджена не повідомила.

За таких обставин суд першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та доводи засудженої, дійшов обґрунтованого висновку про те, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню.

Доводи засудженої ОСОБА_6 при апеляційному розгляді про те, що вона не прибувала на реєстрацію до органу з питань пробації через хворобу, нічим не підтверджені і суперечать матеріалам провадження.

Перевіряючи доводи захисника - адвоката ОСОБА_8 при апеляційному розгляді про порушення судом першої інстанції права засудженої ОСОБА_6 на захист, оскільки не був залучений захисник при розгляді подання, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Обставин, передбачених ст.52 КПК України, за яких участь захисника є обов`язковою, в даному провадженні не встановлено, не вказала на такі обставини і захисник - адвокат ОСОБА_8 .

Сама засуджена ОСОБА_6 не заявляла клопотання в суді першої інстанції про залучення захисника.

Таке клопотання засуджена заявила лише в суді апеляційної інстанції, тому саме на вказаній стадії провадження за ухвалою апеляційного суду був залучений захисник для здійснення захисту засудженої за призначенням.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції право засудженої на захист не було порушено.

Жодної упередженості в діях головуючого судді ОСОБА_1 при розгляді подання не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, і вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженої ОСОБА_6 , та інші доводи сторони захисту, заявлені при апеляційному розгляді, є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року, якою задоволено подання Комунарського РС з питань пробації, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженої ОСОБА_6 , та останню направлено для відбування покарання, призначеного за вироком щодо останньої Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4