пр. № 1-кп/759/1325/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0007525, внесеного 18 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказа Російської Федерації, який офіційно не працює, з вищою освітою, розлучений, який має на утриманні малолітню дитину, без визначеного місця реєстрації на території України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн. (штраф не сплачений) у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :
18 вересня 2018 року близько 18 год. 25 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в маршрутному таксі № 401, яке під`їжджало до зупинки громадського транспорту на проспекті Леся Курбаса в м. Києві, повторно таємно викрав у ОСОБА_5 належне останній майно, а саме гаманець чорного кольору вартістю 15 євро (згідно курсу НБУ станом на 18 вересня 2018 року становить 492 грн. 30 коп.), в якому знаходились: грошові кошти в сумі 250 грн., 20 євро (згідно курсу НБУ станом на 18 вересня 2018 року становить 656 грн. 40 коп.), студентський квиток та банківська карта, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, а всього майно, яке належить ОСОБА_5 на загальну суму 1398 грн. 70 коп. Після чого ОСОБА_3 поклав викрадений гаманець до своєї сумки та вийшов з маршрутного таксі на зупинці Леся Курбаса у місті Києві біля будинку № 4 та зник з місця вчинення злочину, проте невдовзі був затриманий працівниками поліції.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 18 вересня 2018 близько о 18 год. 25 хв., перебуваючи в салоні маршрутного таксі №401, яке слідувало по проспекту Леся Курбаса в м. Києві, помітив в сумці у жінки, яка також знаходилась в якості пасажира у маршрутному таксі, гаманець, який він вирішив таємно викрасти. Непомітно для потерпілої, а також оточуючих, він рукою дістав з сумки жінки її гаманець та поклав до своєї сумки та на зупинці громадського транспорту вийшов. Після цього він був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього викрадений гаманець.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні повторно таємного викрадення чужого майна на загальну суму 1398 грн. 70 коп. доведена повністю.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з вищою освітою, працює, але неофіційно, розлучений, але перебуває у фактичних шлюбним відносинах та має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України в межах, передбачених для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду чи розміру покарання.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, а саме відсутність настання тяжких наслідків, з огляду на особу винного, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, приймаючі до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та просив надати йому шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. - виконувати самостійно.

Речові докази: гаманець чорного кольору, в якому знаходились: грошові кошти в сумі 250 грн., 20 євро, студентський квиток та банківська карта, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити останній за належністю.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1