Справа № 591/6081/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід у даному кримінальному провадженні через те, що прокурором області ОСОБА_5 щороку після Революції гідності 2014 року, під час звітування, як до Генеральної Прокуратури України, так і в засобах масової інформації лунає відносно неї, як колишнього судді Ковпаківського районного суду м. Суми, звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення; особа, дії якої оскаржуються ОСОБА_4 , неодноразово висловлювалась про вчинення нею кримінального правопорушення, називаючи прізвище і вважаючи вже встановленим фактом вчинення нею злочину. Обґрунтовуючи заяву про самовідвід, суддя ОСОБА_3 також зазначала, що скаржник ОСОБА_4 постійно чинить на неї тиск як на суддю; під час вирішення питання про обрання її суддею безстроково постійно писав скарги як до комітету Верховної Ради з питань правосуддя, так і до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а тому з метою усунення обставин, які можуть викликати сумнів щодо її об`єктивності і неупередженості при вирішенні даної скарги, вважала неможливим розглядати скаргу ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно приписів ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір, зокрема, щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 року незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності визнано порушенням п.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Фельдман проти України", п.97).

Згідно вимог п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Викладені в заяві про самовідвід обставини роблять неможливим участь судді ОСОБА_3 у розгляді скарги ОСОБА_4 і дають достатньо підстав для задоволення заяви судді про самовідвід.

Керуючись ст. 75 ч. 1 п. 4, ст.ст. 80-82 КПК України, ст. 1 Кодексу Суддівської Етики, затвердженому XI (черговим) з`їздом суддів України 22.02.2013 року, п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 по справі за скаргою ОСОБА_4 на недотримання процесуальних строків прокурорами у досудовому розслідуванні №0000030 та нездійсненні процесуальних дій за вимогами ст. 214, 220 КПК України прокурором Сумської області ОСОБА_5 та заступником прокурора області ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя