Справа № 489/6110/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/128/19
ВИРОК
Іменем України

06 березня 2019 р.

м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника

потерпілого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Засілля Жовтневого району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, 146 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 10.11.2017 р. в період часу з 11.00 до 13.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння на території ЗОШ № 30 по вул. Квітневій, 50 в м. Миколаєві, маючи намір на викрадення малолітньої дитини, під приводом доставляння малолітнього ОСОБА_6 , 2008 року народження, додому, схопив його за капюшон куртки, обмеживши у вільному русі, силоміць примусив ОСОБА_6 йти до виходу зі школи, та злочинний умисел довести до кінця не зміг, оскільки був затриманий перехожими.

Суд визнає ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.3, 146 ч.2 КК України, тобто у незакінченому замаху на викрадення малолітнього.

Вина обвинуваченої доведена дослідженими судом доказами.

Так, обвинувачений не визнав себе винним, і показав, що в день події, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, проходив повз школи і біля виходу побачив двох хлопчиків, спитав, чому вони не знаходяться на уроках. При цьому, хлопець на ім`я ОСОБА_11 , розповів йому, що у нього нікого немає вдома і ключів від дома, на що він намагаючись допомогти, запропонував відвести його додому, довів цього хлопчика до калитки і був затриманий. Наміру на викрадення дитини він не мав.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що він навчається в школі № 30 та 10.11.2017 р. коли скінчилися уроки, він чекав бабусю біля входу у двір школи та розмовляв з товаришем, коли до них підійшов обвинувачений, який зайшов через калитку та запитав чи когось чекаємо, на що він відповів, що чекає бабусю чи маму. Він також просив дати телефон, щоб подзвонити батькам та коли він відмовився, обвинувачений схопив його за капюшон та став тягнути в напрямку від школи. Обвинуваченого затримав чоловік який проходив мимо та запитав його чи знає він цього чоловіка, на що він відповів що не знає, а обвинувачений сказав, що він його дідусь. Після чого викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_12 показав, що в день події близько 12.00-13.00 год., коли він гуляв з донькою на території школи № 30, побачив, як обвинувачений підійшов до доньки та став у неї щось запитувати, говорив що буде разом з нею чекати маму, на що він зробив йому зауваження. Обвинувачений відійшов, після чого підійшла його дружина та сказала, що обвинувачений чіпляється до хлопчиків. Підійшовши до стадіону він побачив, що обвинувачений веде хлопчика у протилежний бік від виходу зі школи. Він з`ясував, що хлопчик не знає цього чоловіка, та затримав його. Хлопчик був дуже наляканий. При цьому, обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, тримав хлопчика рукою за куртку і не відпускав, після затримання намагався втекти.

Свідок ОСОБА_13 показала, що 10.11.2017 р. коли її чоловік гуляв з дитиною, прийшовши додому повідомив, що бачив підозрілого чоловіка який чіплявся до дітей. Пізніше вона пішла на прогулянку з сином, на шкільному майданчику до сина підійшов чоловік який чіплявся до нього, до інших дітей, поводив себе неадекватно. Після цього вона зателефонувала своєму чоловіку та бачила як той чоловік спостерігав за дітьми, що гралися на майданчику, підсів до хлопчика, став з ним розмовляти і почав тягнути його за капюшон, підштовхував та повів до воріт. Проте, прийшов її чоловік, запитав у хлопчика чи знає він цього чоловіка, та коли хлопчик відповів, що не знає, затримав цього чоловіка і викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_14 показала, що є бабусею потерпілого, якого постійно забирає зі школи. 10.11.2017 р., коли вона під`їхала до школи, вибіг онук і сказав, що його намагались викрасти та показав на п`яного чоловіка, який був затриманий іншим чоловіком біля калитки до входу у двір школи. Онук казав, що обвинувачений вів його не в напрямку його будинку, брав його за капюшон. Коли приїхала поліція, обвинувачений намагався тікати.

Свідок ОСОБА_15 показав, що працюючи у школі № 30 двірником, 10.11.2017 р. перебував на території школи, близько 13.00 год., побачив обвинуваченого, який хотів щоб його пропустили до школи. Пізніше він почув крики і побачив як обвинуваченого затримали. Після цього він пригадав, що у цей день вже бачив обвинуваченого, який спілкувався з дітьми, запитував кого вони чекають.

Свідок ОСОБА_16 показала, що обвинувачений є її сусідом, та хоча він і випиває та після цього влаштовує сварки, є ввічливим, спілкується з дітьми, за проханням сусідів іноді приглядає за дітьми та нікому не шкодить.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2017 р., свідок ОСОБА_13 упізнала ОСОБА_10 , як чоловіка який 10.11.2017 р. близько 13.00 год., знаходячись на подвір`ї школи № 30 по вул. Квітневій, 50 в м. Миколаєві, чіплявся до її доньки, а також до інших дітей, після чого намагався відвести у невідомому напрямку хлопчика.

Згідно виписки з медичної карти № 3950/553 від 10.11.2017 р., ОСОБА_10 о 17.05 год. знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши вказані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, поза розумним сумнівом доведена показами потерпілого та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які були безпосередніми очевидцями події та вказали на обвинуваченого, як на особу, що вчинила злочин, що також підтверджено відомостями про впізнання обвинуваченого свідком ОСОБА_12 , показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що вказали, на незаконність дій обвинуваченого, щодо спроби викрадення потерпілого та його дії, які передували викраденню і вказують на намір та готування обвинуваченого до викрадення дитини.

При оцінці доказів, суд не приймає до уваги, як докази, протоколи пред`явлення обвинуваченого для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки до протоколу впізнання свідком ОСОБА_17 були внесені зміні в частині дати його проведення, що є порушенням вимог ст.104 КПК України та перешкоджає використанню його як доказу, отриманого з порушенням порядку, встановленого цим кодексом, відповідно до вимог ст.86 КПК України, а свідок ОСОБА_18 в судовому засідання допитана не була, що позбавляє суд, перевірити відомості зазначені у протоколі, а так і надати оцінку допустимості цього доказу.
При цьому, суд, незважаючи на пояснення та позицію обвинуваченого, вважає, що його дії були направлені саме на викрадення дитини та він мав намір на це, оскільки дослідженими доказами встановлено, що обвинувачений відкрито захопив потерпілого і поза його волею, протиправно, з застосуванням сили намагався перемістити з того місця де він знаходився у невідомому напрямку, що само по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ст.146 КК України.

Мотиви з яких обвинуваченим були вчиненні такі дії, не спростовують наміру обвинуваченого на вчинення вказаного кримінального правопорушення, за усвідомлення незаконності такого діяння, що є в даному випадку є очевидним для суду, виходячи з фактичних дій обвинуваченого, які були ним вчинені та які б у разі не затримання обвинуваченого з неминучістю би призвели до переміщення малолітнього в будь-яке інше місце, а так і до доведення злочину до кінця.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини не доведення злочину до кінця, особу обвинуваченого, який не судимий, характеризується задовільно, є інвалідом, пенсіонером, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, його інвалідність та вік, репутацію за місцем проживання, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, 146 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: