Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 596/927/17
провадження № 51-9240ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2018 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 07 березня 2019 року в межах кримінального провадження

№ 0000062 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрездена ФРН, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Левченкове Драбівського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Саранчуки, Бережанського району, Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , такого, що відповідно до ст. 89 КК судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК.
Встановлені обставини
За вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2018 року:
ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_5 у строк призначеного судом остаточного покарання термін його попереднього ув`язнення з 24 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня

2017 року по день винесення вироку день за день.

ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк призначеного судом остаточного покарання термін його попереднього ув`язнення з 24 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день винесення вироку день за день.
ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч. 4 ст. 187 КК до покарання

за ч. 4 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років. Відповідно до ч. 5

ст. 72 КК (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк призначеного судом остаточного покарання термін його попереднього ув`язнення з 24 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

а з 21 червня 2017 року по день винесення вироку день за день.
вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 березня 2019 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення,

а задоволено апеляційну скаргу першого заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_10 .
Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасовано в частині призначення покаранняі ухвалено в цій частині свій вирок.
Призначено ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано

ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 06 березня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Призначено ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по

06 березня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Призначено ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада2015 року) зараховано ОСОБА_7

у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по

06 березня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і признаити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник

у касаційній скарзі не зазначає, яких конкретно порушень матеріального і поцесуального закону допущено судом першої інстанції, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та чому їх (ці порушення) слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 374, 412 цього Кодексу.
Касаційна скарга захисника не містить конкретних доводів на обгрунтування незаконності вироку суду апеляційної інстанції.
Формальним є посилання захисника на недотримання апеляційним судом положень ст. 23 КПК, оскільки у касаційній скарзі не зазначено, у чому конкретно відбулася переоцінка показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 апеляційним судом, та яким чином згадані порушення в цілому, спростовують висновки апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сформованих на підставі ряду досліджених та оцінених відповідно до ст. 94 КПК доказів.
У касаційній скарзі захисник не вказала, які клопотання сторони захисту всупереч ч. 3 ст. 404 КПК цей суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи її апеляційної скарги в порушення ст. 420 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Усупереч п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК захисник не долучила до касаційної скарги її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Також у порушення ч. 4 ст. 427 КПК захисником до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження захисника (виходячи з вимог касаційної скарги та з урахуванням положень п. 1 ч. 1

ст. 425 КПК, на представництво інтересів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), які мають відповідати вимогам цього Кодексу та включені до вичерпного переліку, передбаченого ч. 1 ст. 50 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданих обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого

ОСОБА_5 , на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2018 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 07 березня 2019 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3