Провадження № 1-кс/761/46/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 серпня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000771, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
22 вересня 2017 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 серпня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000771, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У судове засідання ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, однак звернувся до суду з заявою (вх. № 74884), в якій просив залишити без розгляду його скаргу, подану в порядку ст. 303 КПК України.

Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також враховуючи позицію скаржника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема принцип диспозитивності.

У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 подано до суду заяву, в якій він просив залишити без розгляду його скаргу на постанову слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 серпня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000771, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду такої скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 303, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 серпня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000771, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1