Справа № 296/2428/19
УХВАЛА
Іменем України

07 березня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000087 від 04.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з початку березня 2019 року ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими слідством особами, під надуманим приводом щодо заборгованості перед ОСОБА_11 , інтереси якої, з їх слів, вони представляють, маючи намір на незаконне вимагання передачі чужого майна ОСОБА_12 , бажаючи незаконно збагатитись шляхом погроз та вимагання чужого майна, діючи у рамках спільної злочинної змови, почали періодично телефонувати та приїжджати до останнього, таким чином усно, а також особисто під час зустрічі незаконно висловлювали вимогу щодо передачі їм грошових коштів в сумі 2000 доларів США, з погрозою застосування фізичного насильства до ОСОБА_12 .

Після чого, 06.03.2019 близько 14 години 45 хвилин ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , маючи умисел на отримання чужого майна шляхом вимагання, призначили зустріч ОСОБА_12 на АЗС АNP, що за адресою: Житомирська область, смт. Любар, вул. Кантемирівська, 4, куди прибули у цей же день та час на автомобілі марки Вольцваген пасат В6, д.р.н. НОМЕР_1 , у черговий раз висловили ОСОБА_12 незаконну вимогу передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів США, у свою чергу останній, усвідомлюючи та сприймаючи раніше висловлені погрози застосування насильства як реальні, у зв`язку з перебуванням у пріміщенні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які діяли в межах спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, ОСОБА_12 передав останнім грошові кошти в сумі 10000 гривень.

06.03.2019 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

06.03.2019 ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає про ризики, передбачені пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може чинити незаконний вплив на учасників кримінального провадження, потерпілого, оскільки підозрюваному відомо місце проживання потерпілого, а також, з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки слідчий вважає, що доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурори у судовому засіданні клопотання підтримали з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому підозрюваний зазначив, що він особисто нікому не погрожував та не мав на меті вимагати кошти, просив застосувати відносно нього домашній арешт.

Захисник зазначив, що наведені в клопотанні ризики є необґрунтованими та недоведеними; вказав, що ОСОБА_6 не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, має постійне місце проживання в м.Новограді-Волинському Житомирської області, за яким проживає з батьками та молодшим братом, позитивно характеризується за місцем проживання, просив застосувати до підозрюваного особисте зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, підозрюваний ОСОБА_6 вказує на відсутність у його діях ознак кримінального правопорушення, під час допиту в якості підозрюваного відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема з огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182) (відповідне положення наведено у абзаці 4 розділу 1 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Таким чином доводи підозрюваного, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті після закінчення досудового розслідування, оскільки при розгляді клопотання вказані доводи підозрюваним оцінюються в контексті доведення своєї невинуватості, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 немає, а доводи, які викладені слідчим у клопотанні та зазначені прокурором в судовому засіданні, не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого повного підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо ризиків за ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання в м.Новограді-Волинському Житомирської області та позитивно характеризується за місцем проживання, що вказує на наявність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, а також беручи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 05.05.2019 року, 14-45 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду та службової особи органу внутрішніх справ, якому буде передано ухвалу про обрання запобіжного заходу для виконання.

- здати свій закордонний паспорт;

- прибувати за кожною вимогою суду та органу досудового слідства;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими та підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду виготовлено 12.03.2019