Справа № 442/8669/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/213/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження,
з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 в порядку ст. 303 КПК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до переконання, що оскільки кримінальне провадження № 0001225 було внесено до ЄРДР 27.06.2017 року, то положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України не розповсюджуються на дане кримінальне провадження та відповідно підозрюваний і його захисник не можуть оскаржувати підозру у такому провадженні.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 березня 2019 року, а справу передати для розгляду до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог підозрюваний покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Зокрема, на його переконання, сторона захисту не може мати різний обсяг прав з огляду тільки на дату внесення відомостей до ЄРДР.
Окрім цього, ОСОБА_6 зазначає, що не визнає повідомлену йому підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.185 КК України, оскільки докази у кримінальному провадженні вказують на відсутність події та складу кримінальних правопорушень, так як у його діях з ОСОБА_8 вбачаються цивільно-правові відносини.

Також апелянт звертає увагу й на те, що письмове повідомлення про підозру складене 06.12.2018 року, а вручене пізніше, що свідчить, на його думку, про незаконність оскаржуваної підозри.
Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. 02 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява прокурора, в якій останній просить проводити розгляд апеляційної скарги без його участі та залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 березня 2019 року без змін.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, водночас ОСОБА_6 не заперечив проти розгляду скарги у відсутності його захисника.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора та адвоката ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.
Пунктом 10 ч.1 ст. 303 КПК України в редакції Закону України № 2147 VIII від 03.10.2017 року передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Інститут оскарження підозри є новим і запроваджений Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Вказаним нормативно-правовим актом, а саме п.п.23 п.7 §1 розділу 4, частину 1 ст.303 КПК України доповнено положенням, яким надається право підозрюваному, його захиснику чи законному представнику оскаржувати в судовому порядку повідомлення про підозру.
Поряд з тим, згідно з п.4 §2 Прикінцевих положень до Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року підпункти 11-27, 45 пункту 7 §1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Таким чином, зміни до кримінального процесуального закону надають право оскаржувати повідомлену підозру, однак виникнення такого права не є абсолютним та пов`язується із часом набрання чинності внесених змін до КПК України і часом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинений злочин.
Як вбачається з матеріалів скарги, інформація про вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. З ст. 185 КК України, за підозрою ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001225 27 червня 2017 року.
У свою чергу, положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII в частині запровадження інституту оскарження повідомлення про підозру набрали чинності з 16 березня 2018 року.
Оскільки відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. З ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_6 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань значно раніше, аніж набрали чинності зміни, внесенні до КПК України, відтак право на оскарження підозри у підозрюваного та його захисника не виникло.
Первісна редакція ст.303 КПК України, якою визначався перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого і прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового слідства, та поширюється на ті кримінальні провадження, відомості про які внесені до 16 березня 2018 року, не містила пункту стосовно повідомлення про підозру.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Ураховуючи вищезазначене, оскільки ст.303 КПК України в редакції, що діяла до набрання чинності відповідних змін та якою встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, які підлягають оскарженню до слідчого судді, і будь-які виключення щодо розгляду таких скарг не допускаються, не передбачає можливості оскарження слідчому судді повідомлення про підозру, слідчий суддя першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ч.4 ст.304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 .
З урахуванням наведеного вище, викладені в апеляційній скарзі доводи, у тому числі щодо незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів в часі та про необхідність направлення матеріалів за скаргою на новий судовий розгляд, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відхиляє їх й не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Оскільки питання обґрунтованості підозри не було предметом розгляду слідчого судді міськрайонного суду, доводи апеляційної скарги підозрюваного в цій частині не підлягають перевірці апеляційним судом.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відтак апеляційні вимоги підозрюваного ОСОБА_6 не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 березня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 в порядку ст. 303 КПК України, залишити без змін, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4