Справа № 456/4739/18
Провадження № 1-кп/456/154/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дуліби Стрийського району Львівської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, не одружена, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ФОП, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

за ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 04.10.2018 близько 11:35 годин, проявивши злочинну недбалість, керуючи автомобілем марки «Реugeot 406» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним заднім ходом автостоянкою, що знаходиться на вулиці Успенська в напрямку вулиці Коновальця в м. Стрий Львівської області, при проїзді її ділянки неподалік будинку №8, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не звернулася за допомогою до інших осіб при наближені до пішохода ОСОБА_9 , яка рухалася по правому краю проїзної частини дороги справа наліво по ходу її руху та яку вона вчасно могла виявити в полі свого зору, не зменшила швидкості та не зупинилася, щоб дати їй дорогу, чим створила аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на потерпілу. Внаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_9 , згідно висновку експерта від 29 жовтня 2018 року, отримала синець на задньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча та синець на задній поверхні ділянки лівого ліктьового суглобу, який частково поширювався на задню поверхню нижньої третини лівого плеча та частково - на задню поверхню верхньої третини лівого передпліччя, закритий перелом шийки лівого стегна із медіальним зміщенням дистального уламка та закритий вколочений перелом хірургічної шийки лівого плеча, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по тривалості розладу здоров`я. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб). Вказані порушення ОСОБА_5 вимог ПРД є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали у виді заподіяння ОСОБА_9 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у інкримінованому їй злочині визнала повністю, детально розповіла про мотиви та обставини вчинення злочину, просить суд суворо не карати. Зокрема зазначила, що дійсно 04.10.2018, відволіклася, розмовляючи з пасажиром автомобіля, та рухаючись ним заднім ходом автостоянкою, що знаходиться на вулиці Успенська в напрямку вулиці Коновальця в м. Стрий Львівської області, не переконалася в безпечності маневру та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Вона невідкладно, за допомогою сторонніх осіб допомогла потерпілій підвестися, та транспортувала останню до медичного закладу. Після цього, на протязі певного часу придбавала потерпілій необхідні медикаменти та відповідне харчування. Щиро кається у вчиненому.

Згідно висновку експерта №238 від 29.10.2018, виявлені під час експертизи при огляді ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а саме: синець на задньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча та синець на задній поверхні ділянки лівого ліктьового суглобу, який частково поширювався на задню поверхню нижньої третини лівого плеча та частково - на задню поверхню верхньої третини лівого передпліччя, закритий перелом шийки лівого стегна із медіальним зміщенням дистального уламка та закритий вколочений перелом хірургічної шийки лівого плеча, могли утворитися одномоментно чи в короткий проміжок часу, внаслідок ударних взаємодій з тупими твердими предметами, найбільш ймовірно після падіння, під час дорожньо-транспортної пригоди 04.10.2018, і за ступенем мають ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по тривалості розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта №200 від 23.11.2018, виявлені під час дорожньо-транспортної пригоди 04.10.2018 тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , які за ступенем мають ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по тривалості розладу здоров`я, у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 не перебувають.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченої, дослідженням за клопотанням сторони захисту висновків експертиз та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченої.

Таким чином суд вважає доведеним:

факт порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом ОСОБА_5 , що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючими вину обвинуваченої ОСОБА_5 обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування шкоди.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого нею злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченої, яка усвідомила суспільну небезпеку вчиненого нею злочину, у вчиненому щиро розкаялася, раніше не судима, після вчинення злочину допомагала потерпілій у придбанні медикаментів та продуктів харчування, сприяла потерпілій в отриманні першої невідкладної медичної допомоги, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, здійснює догляд за престарілою бабцею, працює, і вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України.
Суд не вважає за доцільне призначати обвинуваченій ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки характеризуючі дані на обвинувачену та її поведінка після вчинення кримінального правопорушення, переконують суд в тому, що достатнім для досягнення мети покарання буде призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовано.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України, й призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400, 00 /три тисячі чотириста/ грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 2145 /дві тисячі сто сорок п`ять/ грн. 00 коп. та судової автотехнічної експертизи та криміналістичної експертизи відеозапису в сумі 2288 /дві тисячі двіста вісімдесят вісім/ грн. 00 коп., а всього 4433 /чотири тисячі чотириста тридцять три/ грн. 00 коп.
Речові докази: оптичний диск - залишити при матеріалах кримінального провадження, транспортний засіб марки «Пежо 406» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 - повернути обвинуваченій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1