Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
розглянувши судове провадження № 11сс-/4806/150/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2018 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР за №0003451 від 03.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджено з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що наразі не належить на праві власності жодній особі, однак права на яку має ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З клопотання слідує, що в провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0003451 від 03.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, шляхом обману, під приводом продажу квартири АДРЕСА_2 , заволодів грошовими коштами у розмірі 4 тисячі доларів США, які гр. ОСОБА_11 передала йому в якості завдатку. Крім того, не повідомив гр. ОСОБА_11 про те, що 18.10.2018 між ним та гр. ОСОБА_5 було укладено попередній договір на придбання вказаної квартири та передано останнім ОСОБА_7 - 10 000 доларів США.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчим доведено в клопотанні необхідність накладення арешту на квартиру та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати. Вказує, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на квартиру, при цьому зазначивши, що така нікому не належить. У зв`язку з накладенням арешту на квартиру, ОСОБА_7 як особа яка має право на вказану квартиру, не зможе оформити у відповідності до вимог закону право власності на таку. Зазначає, що судом безпідставно розглянуто клопотання слідчого без виклику інших учасників по справі та не встановлено фактичних обставин справи. Зокрема те, що ним передано ОСОБА_7 15 000 доларів США та те що попередній договір з гр. ОСОБА_11 укладено 18.09.2018, а основний договір мав бути укладений 01.12.2018, а тому слідчий незаконно вніс відомості до ЄРДР та почав досудове розслідування.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Вказує, що слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм кримінального процесуального права, зокрема щодо не виклику ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до суду для розгляду клопотання про накладення арешту на належне майно. Стверджує, що судом безпідставно зазначено, що квартира нікому не належить, оскільки ним проводяться дії щодо оформлення права власності на спадкове майно. Також судом не надано належної оцінки фактичним обставинам справи та не враховано того, що з гр. ОСОБА_11 було укладено лише попередній договір, а основний договір мав укладатися 01.12.2018, а тому слідчий незаконно вніс відомомсті до ЄРДР та розпочав досудове розслідування.
Апеляційний розгляд проводиться у відсутності сторін, на підставі ч.4 ст. 405 КПК України, оскільки особи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомили.
Перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено судом першої інстанції, кримінальне розслідування проводиться за ч. 1 ст. 190 КК України, квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою її збереження, зокрема протиправного впливу (відчуження), слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на таку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків суду першої інстанції не спростовують, а та обставина, що суд розглянув таке клопотання у відсутності зацікавлених осіб, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України, згідно якої клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення осіб.
Подана адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 заява про те, що апеляційним судом не слід розглядати його апеляційну скаргу, так як оскаржувана ухвала вже скасована судом першої інстанції, до уваги колегією суддів не береться, оскільки заявник та особа в інтересах якої подана апеляційна скарга, відклик апеляційної скарги не узгодила. Апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_7 також не вбачається та приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно вирішено у відповідності до норм КПК України, ухвала суду є обгрунтованою, і підстав для її скасування з наведених в апеляційній скарзі як ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не знаходить.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2018 про накладення арешту на майно залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: