Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 березня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2019 року про повернення скарги ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000383,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2019 року повернуто підозрюваному ОСОБА_8 його скаргу на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000383.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 не долучив до своєї скарги доказів внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення та присвоєння номера кримінального провадження, повідомлення про підозру, що позбавило слідчого суддю можливості перевірки набуття особою, яка подала скаргу, статусу підозрюваного, а також дотримання строків на оскарження.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відкрити провадження за скаргою ОСОБА_8 та направити скаргу ОСОБА_8 на повідомлення про підозру для розгляду по суті слідчому судді суду першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог апелянтом зазначено, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя повернув скаргу ОСОБА_8 з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.304 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), - скаргу подано особою, яка не має права подавати скаргу. Однак, як зазначив захисник, 28.11.2018 року, поза межами встановлених строків досудового розслідування, ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру від 28.03.2018 року за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто, 29.01.2019 року сплив двомісячний строк з дня повідомлення ОСОБА_8 про підозру, передбачений п.10 ч.1 ст.303 КПК.

Крім того, на думку апелянта, не долучення ОСОБА_8 до своєї скарги ряду доказів, на що покликався слідчий суддя, не є підставою для повернення скарги, чим було порушено права підозрюваного на доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, дослідивши матеріали скарги, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Згідно приписів ст.7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Складовими таких є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та диспозитивність (ст.22 та ст.26 КПК).

Відповідно до ст.22 КПК, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Дизпозитивність означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК). У свою чергу слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК).

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області зі скаргою, в якій просив скасувати повідомлення йому про підозру від 28 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000383 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.289 КК України, та зобов`язати слідчого та (або) прокурора після набрання ухвалою законної сили, вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у даному кримінальному провадженні.

При цьому, як вбачається зі змісту скарги, 28 листопада 2018 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру, винесене 28 березня 2018 року заступником начальника слідчого відділення Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_9 та погоджено прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

Згідно п.10 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Однак, як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_8 не долучено до своєї скарги копії повідомлення про підозру від 28 березня 2018 року, яке він оскаржує, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підтвердження внесення відомостей про кримінальне правопорушення та присвоєння номера кримінального провадження. Тобто у матеріалах скарги фактично був відсутній сам предмет оскарження.

При цьому, колегія суддів зауважує, що виходячи із системного аналізу вказаних вище норм щодо загальних засад кримінального провадження, суд позбавлений права на збирання доказів, а повинен лише забезпечувати можливість сторонам кримінального провадження реалізувати свої права. Так, участь суду в збиранні та перевірці доказів шляхом проведення чи призначення самостійно ініційованих процесуальних, слідчих і судових дій може розцінюватись як вияв упередженості та прихильності суду до однієї зі сторін у процесі .

Таким чином, як правильно зазначено в оскарженій ухвалі слідчого судді, не долучення до скарги повідомлення про підозру позбавило слідчого суддю можливості перевірки набуття особою, яка подала скаргу, статусу підозрюваного, а також дотримання строків на оскарження.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що заявляючи вимогу про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000383, апелянтом долучено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000060.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею не було порушено вимог кримінального процесуального закону, ухвала є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог захисника-адвоката ОСОБА_7 не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2019 року про повернення скарги ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000383 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3