Постанова
Іменем України
14 березня 2019 року

м. Київ
справа № 235/3184/17

провадження № 51-8648км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Донецької області від

20 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001368, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Донецька, проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від

15 вересня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК УкраїниОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона у жовтні

2016 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлена, перебуваючи на території домоволодіння за місцем свого проживання у

АДРЕСА_1 , з метою вирощування рослин коноплі для подальшого виготовлення з них наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, без відповідного дозволу, висадила на ґрунті наявні у неї насіння нарковмісної рослини роду коноплі, у невстановленій кількості, але не менше 130 насінин. При цьому, ОСОБА_6 достовірно знала, що вказана рослина є нарковмісною і її посів та вирощування незаконні. Після чого, із висадженого ОСОБА_6 насіння проросла невстановлена кількість рослин конопель, але не менше 130 рослин, які остання в період часу з початку квітня 2017 року по 22 червня 2017 року незаконно, навмисно вирощувала, тобто безпосередньо вживала заходи по догляду за сходами конопель, з метою доведення їх до стадії дозрівання. В результаті дій ОСОБА_6 на ділянці, розташованій на території домоволодіння за вказаною вище адресою, виросло 130 рослин роду коноплі.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на посів та вирощування нарковмісних рослин, ОСОБА_6 у жовтні 2016 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлена, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, з метою вирощування рослин снотворного маку для подальшого виготовлення з них наркотичного засобу, незаконно, з метою подальшого виготовлення зі снотворного маку наркотичного засобу для особистого вживання, висадила на ґрунті наявні у неї насіння нарковмісної рослини снотворного маку у не встановленій судом кількості, але не менше

1 430 штук насіння. При цьому, ОСОБА_6 достовірно знала, що вказана рослина є нарковмісною і її посів та вирощування незаконні. Після чого, із висадженого ОСОБА_6 насіння проросла невстановлена кількість рослин снотворного маку, але не менше 1 430 рослин, які остання в період часу з початку квітня 2017 року по 22 червня 2017 року незаконно, навмисно вирощувала, тобто безпосередньо вживала заходи по догляду за сходами рослин снотворного маку, з метою доведення їх до стадії дозрівання. В результаті дій ОСОБА_6 на ділянці, розташованій за зазначеною адресою, виросло 1 430 рослин снотворного маку.
22 червня 2017 року о 12:00, під час проведення обшуку було виявлено та вилучено 130 вирощуваних рослин роду коноплі та 1 430 рослин снотворного маку, належних ОСОБА_6 , які остання незаконно посіяла і вирощувала.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року рішення місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано. Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В касаційній скарзі засуджена порушує питання про скасування вироку апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої через суворість і просить призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Засуджена стверджує, що апеляційний суд порушив загальні засади призначення покарання, внаслідок чого визначив їй занадто суворе покарання. Свої доводи мотивує тим, що суд не врахував конкретних обставин справи та даних про її особу, що в сукупності давало суду, на її думку, підстави застосувати

ст. 75 КК України при призначенні покарання. Також стверджує, що апеляційним судом не вирішено питання про влаштування її малолітньої доньки.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченні на касаційну скаргу засудженої прокурор просить залишити її без задоволення як безпідставну.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги засудженої.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга засудженої не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винність ОСОБА_6 та кваліфікація її дій у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в касаційній скарзі засудженої не оспорюються.
Доводи засудженої щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та щодо суворості покарання, яке їй призначено, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим

та вмотивованим. Суд апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, про що свідчить нижченаведене.

Під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд обґрунтовуючи висновок щодо виду й розміру покарання засудженій та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання та призначення покарання, яке

ОСОБА_6 має відбувати реально, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого, дані про особу винної, конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого.
Доводи касаційної скарги засудженої про неправильне врахування апеляційним судом при ухваленні вироку обставин, які пом`якшують покарання та позитивно характеризують її особу, обґрунтованими визнати не можна.
Як убачається з вироку, суд апеляційної інстанції при визначенні виду та розміру покарання врахував дані, які характеризують особу обвинуваченої, а також те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно із положеннями ст. 12 КК України належить до тяжкого злочину, обсяги виявленого предмету злочину, суспільну небезпеку вчиненого діяння та те, що ОСОБА_6 на обліку у

лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню доньку, суд зважив на наявність обставин, що пом`якшують покарання та на відсутність обставин, що його обтяжують. Крім того, судом враховано висновки досудової доповіді, складеної старшим інспектором Покровського відділу з питань пробації, з яких вбачається ставлення обвинуваченої до скоєного злочину, зокрема те, що ОСОБА_6 не вважає свої злочинні діяння такими, за які необхідно притягувати до кримінальної відповідальності. На підставі наведених даних апеляційний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, яке вона має відбувати реально без застосування положень ст. 75 КК України, однак у межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 310 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що наведені вище дані про особу винної, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Рішення апеляційного суду відповідає вимогам кримінального закону, підстави для застосування до засудженої положень ст. 75 КК України відсутні.
Колегія суддів вважає, щопризначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нею нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.
Стосовно доводів засудженої про не застосування судом апеляційної інстанції заходів для влаштування її малолітньої доньки, колегія суддів дійшла висновку, що зазначене питання може бути вирішено судом під час виконання вироку і не впливає на обґрунтованість та вмотивованість ухваленого рішення.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої, касаційну скаргу засудженої має бути залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду

без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

постановив:
Вирок Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3