Справа № 361/3429/17
Провадження № 1-кп/361/332/19
У Х В А Л А
ПІДГОТОВЧОГО СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ
=========================================================================

11 квітня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю : прокурора ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000057 від 29.05.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жашків Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України

В С Т А Н О В И В :

30.01.2019 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , яке ухвалою суду від 31.01.2019 призначене до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 вважає не можливим призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про неможливість призначення даного обвинувального акту до судового розгляду та направлення матеріалів провадження прокурору так як обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України., не вказано час та місце вчинення правопорушення, в обвинуваченні міститься багато протиріч, обвинувачення не конкретизовано його підзахисній в частині яким саме особам обвинувачена вчинила пособництво у вчиненні злочину.. Крім того дане провадження не підсудне Броварському міськрайонному суду, оскільки з обвинувачення не вбачається вчинення обвинуваченою будь яких дій в м.Бровари.

Суд, заслухавши думки учасників підготовчого судового розгляду, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.314ч.3п.3 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом правової позиції, що міститься в роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012, в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ст.291ч.2п.5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання обвинувачення (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 5-328 кс16 від 24.11.2016 висловив позицію, відповідно до якої важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Аналіз змісту обвинувального акту указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення відповідно до положень закону.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію( час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання в тому числі об`єктивної сторони.

Обвинувальний акт, направлений до суду, щодо обвинуваченої ОСОБА_5 як того вимагає ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, не відповідає вищенаведеним вимогам.

На думку суду, органом досудового розслідування, в направленому обвинувальному акті, не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (об`єктивна сторона кримінального правопорушення) обвинуваченої , а саме, не вказано точного часу та місця вчинення злочину. При цьому обставини кримінального правопорушення викладено неконкретно, поверхово, вони містять суперечності, як між текстами обвинуваченнями так із фактичними обставинами справи.
Зокрема з фактичних обставин справи та з тексту обвинувачення вбачається, що злочинні дії ОСОБА_5 нібито розпочалися у травні 2016 року. Однак, точної дати, часу та місця вчинення ОСОБА_5 інкримінованих їй дій в обвинувальному акті не зазначено. З обвинувального акту вбачається, що обвинувачена один раз в невстановлений час прибула до м.Києва і з цього документу не вбачається, що вона вчиняла які-небуть протиправні дії, на території м.Бровари Київської області чи усвідомлювала, що такі дії там можуть відбуватися.
Тому суд встановив, що дане кримінальне провадження за обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України не підсудне Броварському міськрайонному суду по територіальності.

Крім того ОСОБА_5 обвинувачується в пособництві фіктивному підприємництву, а тому її дії кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.
Згідно ст.27 КК України, співучасниками злочину, поряд з виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.

Однак, обвинувальний акт, який складений слідчим і затверджений прокурором, не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, в якому було б зазначено , у який спосіб ОСОБА_5 брала участь у виконанні об`активної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України як пособник, оскільки в тексті обвинувачення щодо ОСОБА_5 на це відсутні конкретні вказівки, а сам текст обвинувачення містить протиріччя .

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України пособником є особа, яка сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, що означає, що існує інший виконавець( співучасник) чи декілька співучасників, який чи які безпосередньо вчинили злочин, передбачений ч.1 ст.205 КК України. Однак з формулювання фактичних обставин та обвинувачення таких вказівок про виконавця не містить. А дії ОСОБА_5 зазначені поверхово і не конкретно. Зокрема вказано, що вона виконувала відведену їй злочинну роль у спільному плані, однак, що це була за роль та хто такий план розробляв в обвинувальному акті не вказано.

Відсутні в обвинувальному акті і конкретні вказівки на фактичні обставини кримінального правопорушення, які вказували б на конкретні дії ОСОБА_5 в сприянню незаконному формуванню податкового кредиту ряду суб`ктів підприємництва, зокрема ПАТ «Миронівський Хлібопродукт», ТОВ «Мега старт», ТОВ «Юністейт» та інші.

Такі недоліки є порушенням вимог, при складанні обвинувального акту, щодо форми та змісту обвинувального акту.

Аналіз положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 20, ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам як матеріального, так і процесуального закону і яке не містить у собі суперечностей вважається належним чином сформульованим і таким, яке породжує у особи необхідність здійснення захисту.

Залишивши поза увагою відсутність висунутого конкретного обвинувачення щодо ОСОБА_5 прокурор порушив вимоги чинного законодавства, оскільки відсутність висунутого конкретного обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а`п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, суттєво утруднює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення ОСОБА_5 захисту своїх прав.

Таким чином, на думку суду, неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст.291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань №0000057 від 29.05.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, повернути прокурору, для виконання вимог ст. 291 КПК України, зокрема складання належного обвинувального акта з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і формулюванням конкретного обвинувачення, які прокурор вважає встановленим.

Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена, учасниками процесу, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд, протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1