Справа № 645/2329/18
Провадження № 1-кп/645/466/18
У Х В А Л А

08 листопада 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року ОСОБА_3 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 16 листопада 2018 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на те, що ризики, які були підставою під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а саме: можливість переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, не зникли.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на більш м"який, зазначив, що ризики не існують.

Обвинувачений в судовому засіданні просив також застосувати щодо нього більш м"який запобіжний захід в вигляді домашнього арешту, зазначив, що він буде з"являтись до суду, та не має наміру незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому під час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України , а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

З огляду на те, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на теперішній час не зникли та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 , який раніше судимий та у 2015 році звільнений умовно-достроково, суд приходить до висновку про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 06 січня 2019 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1