Єдиний унікальний № 500/4371/18
Провадження № 1-в/500/62/19
УХВАЛА
про відмову у скасуванні випробування та
направлення для відбування призначеного покарання

11 квітня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області подання Ізмаїльського МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.05.2005 року Ізмаїльським міськрайонним судом за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 27.08.2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 31.08.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2018 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

встановив:

Ізмаїльський МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області звернувся до суду з поданням на підставі ст. 166 КВК України, ч. 2 ст. 78 КК України для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, посилаючись при цьому на те, що йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, однак він змінив місце проживання, не повідомивши про це орган пробації, а також тричі притягувався до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_5 в судовому засіданні обставини, викладені в поданні органу пробації, визнав, але заперечував проти його задоволення, при цьому пояснив, що змінив місце проживання у зимовий період переїхавши жити до сестри через холодну погоду. В скоєнні правопорушень кається.

Представник органу пробації у судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, зазначивши, що вище вказані порушення з боку засудженого не свідчать про систематичне та грубе порушення обов`язків, покладений на засудженого вироком суду, вважає, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити з таких підстав.

Так, згідно ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.164 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) звільненні від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. До поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Частиною 2 ст. 166 КВК передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Таке подання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином з викладених норм випливає, що при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З досліджених в суді матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності двічі: 28 грудня 2018 року за ч.2 ст.173-2 КпАП України та 1 лютого 2019 року за ч.1 ст.175-1 КпАП України. Місце проживання він змінив в січні 2019 року. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання застосовано до ОСОБА_5 11 лютого 2019 року. Після цієї дати ОСОБА_6 порушень не допускав.

За таких обставин, суд вважає, що подання про скасування випробування таким, що не підлягає задоволенню, тому що викладені в ньому факти не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Керуючись ст.ст.75,78 КК України, ст.ст.164,166 КВК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні подання Ізмаїльського МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2018 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1