Провадження № 1-кс/712/5812/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду внесене у кримінальному провадженні № № 0004624 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2016 року, слідчим СВ Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 і погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся слідчий СВ Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи фізичною особою підприємцем, виконуючи роботи по перевезенню вантажу, (КВЕД 49.41 ), вид діяльності вантажний автомобільний транспорт, уклав цивільно-правові угоди на стажування із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які здійснили перевезення 40 тон мінеральних добрив марки 16-16-16, які 19.05.2016 ТОВ «Хімагроекспорт» придбала у ТОВ «Українська агропромислова група» про, що свідчить платіжне доручення № 198 від 19.05.2016 з метою виконання договору купівлі-продажу № 154/05/16 між ТОВ «Хімагроекспорт» та СПА «Єлізавета», згідно якого СПА «Єлізавета» повинно було замовити автотранспорт для доставки товару і надіслало заявку та поставило під завантаження автомобілі ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 причіп НОМЕР_2 та РЕНО д.н.з. НОМЕР_3 причіп НОМЕР_4 . 23.05.2016 за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 10/1, де згідно товарно-транспортних накладних № 23052016 та № 23052016-2 від 23.05.2016 водіями було отримано 40 тон мінеральних добрив, що підтверджується їхніми підписами в складській звітній книзі, видатковими накладними, рахунками. 24.05.2016 вищевказані автомобілі із мінеральними добривами було доставлено до с. Тарасівка, Константинівського р-ну, Донецької обл., але розвантажено не було, тому що не було здійснено оплату за товар, що підтверджується довідкою ПАТ ТКБ «ПриватБанк» № 10621063/5466138 від 06.06.2016 р., автомобілі повернулися до м. Черкаси, але товар не повертали ТОВ «Хімагроекспорт» посилаючись на те, що з ними не було здійснено розрахунок, а товар відвезли на орендовану ОСОБА_4 базу за адресою: м. Черкаси, вул. Громова, 38, де автомобілі з мінеральними добривами було передано ОСОБА_4 , який являючись матеріально-відповідальною особою, бере на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, направлених на особисте збагачення перевантажив товар у належні йому причіпи та уклавши договір на відповідальне зберігання з іншою фірмою передав їй товар не повернувши його ТОВ «Хімагроекспорт», використавши його на власні потреби, чим спричинив ТОВ «Хімагроекспорт» матеріального збитку на суму 374000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її відданні у великих розмірах.

27.09.2018 ОСОБА_4 направлено поштою повідомлення про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її відданні у великих розмірах.

Наразі виникла необхідність у обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній вчинив тяжкий злочин, за який законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та існує велика ймовірність того, що ОСОБА_4 буде ухилятись від слідства та суду з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, враховуючи факти, що він умисно ухиляється від правоохоронних органів.

Беручи до уваги вищевикладене, та з метою попередження можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, погроз, підкупу чи інше, перешкоджати кримінальному провадженню, користуючись своїми злочинними зв`язками, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, тому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задоволити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із взяттям під варту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилався на наявність ризиків що підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, погроз, підкупу чи інше; перешкоджати кримінальному провадженню, користуючись своїми злочинними зв`язками.

Оцінюючи доведеність вказаних ризиків, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 постійно з`являвся на виклики прокурора для допиту в якості свідка, та повідомляв прокурора, що в зв`язку з тим, що він працює водієм, з ним укладено контракт та він певний час буде відсутній в Україні. За зазначеною в клопотанні адресою ОСОБА_4 не проживає, оскільки у нього погіршилися стосунки з дружиною і він тимчасове мешкає у друга за адресою: АДРЕСА_1 , а тому йому було не відомо про пред`явлення підозри. Що стосується факту ухилення підозрюваним від органів досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги пояснення захисника, який пояснив, що ним випадково було виявлено в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , після чого він зв`язався з останнім. ОСОБА_4 повернувся на Україну та самостійно звернувся до прокурора. Таким чином, вказаний ризик прокурором не доведено.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

За таких обставин, на думку слідчого судді, наявним є один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України а саме те, що підозрюваному відомі вказані свідки та їх місце проживання, наявним є ризик можливого протиправного впливу підозрюваного на вищевказаних свідків, шляхом вмовлянь, погроз чи підкупу, з метою зміни наданих ними показань задля уникнення кримінальної відповідальності.

Проте наявність лише одного цього ризику не дає підстав для відступу від викладеної у рішеннях ЄСПЛ презумпції нетримання особи під вартою та застосування до підозрюваного найжорсткішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Менш обтяжливими запобіжним заходами є домашній арешт та особисте зобов`язання.

Обговорюючи питання про обрання одного з указаних запобіжних заходів, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, має інвалідність 2 групи, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки.

Водночас застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий арешт, який за своєю суворістю прирівнюється до тримання під вартою, чи строковий домашній арешт - не є доцільним, враховуючи його бездоганну процесуальну поведінку, а також наявність лише одного ризику, який може бути мінімізовано шляхом покладення певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Таким чином, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків строком на 60 діб: не відлучатися за межі Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 309, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України до 25 січня 2019 року.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1