Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2986/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.309 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в кримінальне провадження №296/2986/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25 червня 2018 року відносно
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення правопорушення встановлених судом, кваліфікації його дій та доведеності його вини, просить змінити вирок суду першої інстанції в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та призначити йому більш м`яке покарання. Зазначає, що суд першої інстанції суд під час призначення покарання та, враховуючи особу обвинуваченого, не мав жодних правових підстав для врахування вчинення ним злочину, судимість за яким погашена. Суд безпідставно посилається у вироку на нібито, якесь відношення обвинуваченого до скоєних ним злочинів, тоді як він повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та щиро розкаявся у вчиненому. Наголошує на тому, що бажає ставати на шлях виправлення, шляхом відмови від вживання наркотичних засобів, неодноразово намагався лікуватись від наркотичної залежності та хоче продовжити лікуватись. Звертає увагу на те, що за місцем свого проживання характеризується позитивно. Просить застосувати положення ст.75 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни. При цьому, вважає цей вирок законним та обґрунтованим, а призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 співрозмірним та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Згідно вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 25 червня 2018 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 місяців арешту.
Стягнуто із ОСОБА_7 1 001.00 грн. процесуальних витрат.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, у невстановлений слідством час та місці 06 лютого 2018 року невстановленим способом ОСОБА_7 незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину-амфетамін загальною масою не менше 0.2278 грама, що знаходилась у пакеті з пазовим замком та смужкою, який поклав до лівої внутрішньої кишені одягнутої на ньому кофти, де став умисно незаконно зберігати без мети збуту, переносивши невстановленими вулицями м.Житомира до 17 години 00 хвилини 06 лютого 2018 року.
06 лютого 2018 року о 17 години 00 хвилин за адресою пров.Прохідний, 14 у м.Житомирі у ОСОБА_7 виявлено та вилучено психотропну речовину амфетамін масою 0.2278 грама, що знаходилась в пакеті з пазовим замком та смужкою, яку у ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для власних потреб без мети збуту.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7 не з`явився, хоча про час та місце розгляду кримінального провадження він та його захисник ОСОБА_8 (встановлений зі слів обвинуваченого) були належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами провадження (а.п.72). Будь-які заяви чи клопотання про відкладення розгляду провадження від обвинуваченого до апеляційного суду не надходили, про поважність причин неявки апеляційний суд не повідомлено. За таких обставин, з врахуванням положень ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України, оскільки участь обвинуваченого в цьому апеляційному розгляді не є обов`язковою, апеляційним судом було вирішено продовжити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого та його захисника.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання дотримався вище наведених вимог закону.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції належно врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке є середньої тяжкості, у відповідності до норм ст.12 КК України.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він характеризується посередньо за місцем свого проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не працює, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною пом`якшуючою покарання, за відсутності обтяжуючих обставин, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
При цьому, аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого про його бажання позбавитись наркотичної залежності та стати на шлях виправлення, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений протягом значного часу вживав наркотичні засоби, однак, у відповідності до матеріалів провадження, будь-якого відповідного лікування від наркозалежності не проходив.
Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання, в тому числі і із застосуванням норм ст.75 КК України, норми якої не передбачають її застосування в разі призначення основного покарання у виді арешту.
З урахуванням наведеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 2-х місяців арешту, з врахуванням санкції ч.1 ст.309 КК України, за мірою та розміром (який фактично є мінімально можливим) є необхідним й достатнім покаранням для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що на переконання апеляційного суду відповідає справедливості і меті покарання.
Апеляційні доводи обвинуваченого про невиправдану суворість призначеного покарання є необґрунтованими.
Згідно змісту вироку, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.88, 374 КПК України, правильно зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 в порядку ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості. Апеляційні доводи обвинуваченого про незаконність такої вказівки у вироку є необґрунтованими.
Ухвалений судом першої інстанції вирок в частині призначення обвинуваченому покарання є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :