ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/307/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №619/1425/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого директором ТОВ «Сервіс центр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з моменту його фактичного затримання.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 3603 гривень 32 копійок та моральну шкоду в розмірі 150 тисяч гривень.

Вироком встановлено, що 12.09.2014 року близько 17 год. ОСОБА_8 прийшов на святкування дня народження свого знайомого ОСОБА_12 на берег Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, де у компанії запрошених гостей відпочивав та вживав спиртні напої.
У цей же день близько о 23 год. 30 хв., коли більшість гостей роз`їхалися, між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 - дружиною ОСОБА_12 виник конфлікт, у який втрутилися інші свідки та потерпілий ОСОБА_9 , який почав робити зауваження ОСОБА_8 з приводу того, що останній почав руками хватати за волосся ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи на місці відпочинку на березі Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , стоячи навпроти нього, навмисно наніс останньому удар рукою у праве око, заподіявши ОСОБА_9 травму правого ока у вигляді проникаючої рани з ушкодженням кон`юнктиви, склери, внутрішньоочних оболонок, крововиливів в передню камеру ока, крововиливів на повіках, що ускладнилися повною стійкою сліпотою, яка згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №39/301-ОКБ/14/15 від 25.03.2015 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за кінцевим результатом та наслідками з втратою функції органу (повної втрати зору).

В апеляційних скаргах:

-захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_11 просять скасувати вирок у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування скарг вказали, що вирок є незаконним та необґрунтованим, судом порушено норми кримінального процесуального права, неправильно застосовано кримінальний закон, судовий розгляд проведено неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами. Зазначили, що суд не прийняв до уваги докази, що могли істотно вплинути на його висновки. Послалися на показання обвинуваченого, згідно з якими ОСОБА_14 ударів потерпілому не наносив, а його самого було побито, при цьому він отримав тілесні ушкодження у зв`язку з чим проходив експертне обстеження та звертався в міліцію. Показання свідків є неправдивими, суперечливими, вони били обвинуваченого разом із потерпілим. Звертають увагу на висновки судово-медичної експертизи, відповідно до якої травма ока у потерпілого не могла утворитися внаслідок удару кулаком, слідів декількох ударів, як стверджував свідок ОСОБА_15 , не виявлено. Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 також вважають суперечливими. Зазначили, що в суді встановлено, що потерпілий не відреагував, не кричав після удару, внаслідок якого йому нібито було вибито око. Судом не встановлений час, механізм отримання потерпілим тілесного ушкодження, вина в цьому обвинуваченого. Також, вважають, що перебування ОСОБА_14 під час подій у стані алкогольного сп`яніння не доведено;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок. Зазначив, що в день подій між ним та ОСОБА_18 виник конфлікт в результаті різних поглядів на віру у Бога, а також конфлікт з іншими присутніми після його зауваження на висловлювання нецензурною лексикою. Після цього він, захищаючись випадково взяв ОСОБА_19 за волосся, а ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , захищаючи ОСОБА_22 , схопили його, після чого ОСОБА_23 вскочив на стіл на вдарив його ногою в обличчя, потім наніс ще удар. Після цього обвинувачений вирвався та почав тікати, розмахуючи руками. Вважає показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 неправдивими, направленими на уникнення відповідальності за його побиття, внаслідок чого ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження. Звертає увагу, що після нанесення ним удару, яким було вибито око, за показаннями ОСОБА_23 , останній не зміг би продовжувати боротьбу. Також цього удару не бачили свідки, про травму ока потерпілий сказав лише після закінчення конфлікту, отже травма ока утворилася не від його дій, вона могла бути отримана від ударів свідків, що били обвинуваченого, коли він разом з потерпілим лежали не землі. Крім того, травма ока могла утворитися в результаті проколу гілкою або іншим предметом, що лежав на землі. Вказав, що розкаюється в тому, що став джерелом сварки, внаслідок якої ОСОБА_23 отримав травму ока. Звертає увагу, що він усе життя працював, не є злочинцем, вірить у Бога, має 5 синів, 3 з яких є неповнолітніми, один має хворобу епілептичного синдрому; має на піклуванні батька похилого віку;

-потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок, стягнути з ОСОБА_8 на його користь моральну шкоду в розмірі 2 мільйонів гривень, накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_8 . Зазначив, що вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову є необгрунтованим, в процесі розгляду справи не було прийнято заходів для забезпечення його цивільного позову шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого. Просить врахувати, що в результаті дій обвинуваченого він зазнав тілесних ушкоджень, що призвели до каліцтва, інвалідності, повної втрати зору на одне око. В результаті цього ОСОБА_23 назавжди втратив можливість отримати гідну роботу та повноцінно працювати, порушився звичний життєвий лад, він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини викликають негативні емоції, переживання, страждання, постійне безсоння. Вказує, що у зв`язку з каліцтвом не має змоги допомогти хворій матері, яка є пенсіонеркою, та частково сам знаходиться на утриманні матері.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та заперечували проти апеляції потерпілого; потерпілого та його представника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію ОСОБА_9 та заперечували проти інших апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно з якими 12 вересня 2014 року він був запрошений на день народження знайомого ОСОБА_25 на берег Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка. Гості почали роз`їжджатися, він також викликав таксі, а коли повертався до столу, то побачив як ОСОБА_14 трясе за волосся дружину ОСОБА_25 . Він обійшов стіл, ОСОБА_14 був сильно п`яний і вони були вимушені витягувати волосся ОСОБА_26 з рук ОСОБА_14 . ОСОБА_18 говорила, що вже пора додому. ОСОБА_14 несподівано правою рукою наніс йому прямий удар в праве око і вибив око. Інших ударів ОСОБА_14 йому не наносив. Він обхватив ОСОБА_14 і вони впали біля столу, він впав зверху на ОСОБА_14 . Потім йому викликали швидку медичну допомогу, хто конкретно не пам`ятає. ОСОБА_14 після цього пішов у ліс. Потерпілого було госпіталізовано та проведено операцію. Жодної матеріальної допомоги ОСОБА_14 йому не надав і не намагався надати, не перепросив навіть за спричинене тілесне ушкодження, яке призвело до сліпоти. ОСОБА_14 він знав раніше, але до цього ніяких конфліктів у них не було.
Показання свідка ОСОБА_27 , відповідно до яких 12 вересня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_23 і попросив приїхати, щоб відвезти на автомобілі ОСОБА_25 з Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка додому ОСОБА_28 з дружиною та ОСОБА_29 , на що він погодився. Приблизно о 22 год. він приїхав на таксі і залишився чекати поки зберуться додому всі присутні. У обвинуваченого ОСОБА_8 почалася словесна сварка з дружиною іменинника, він схопив її за волосся, вирвав їй жмут волосся. ОСОБА_23 та свідок намагалися звільнити волосся ОСОБА_18 з пальців обвинуваченого, в результаті чого він її відпустив. ОСОБА_23 стояв напроти обвинуваченого, між ними стояв іменинник ОСОБА_24 , який був у нетверезому стані, останній похитнувся в сторону, а обвинувачений накинувся махаючи руками, як мельниця, на ОСОБА_29 . Все це відбувалося дуже швидко і свідок не міг побачити цілеспрямованого удару, так як була велика кількість ударів від ОСОБА_14 і всі наносилися в обличчя потерпілого. Потім ОСОБА_23 та ОСОБА_14 впали на землю, боролися, качалися, а потім ОСОБА_23 почав говорити: «Мені боляче, відпусти, ти мені око вибив». У ОСОБА_30 з ока текла кров. Розтягували ОСОБА_14 і ОСОБА_23 він і ще один свідок, після скарг потерпілого. ОСОБА_14 нападав на ОСОБА_23 навмисно, конкретного удару побачити було неможливо. На одязі ОСОБА_14 була кров потерпілого на плечі, руки були також в крові. ОСОБА_14 ніхто не бив. Освітлення було гарне над столом, де всі сиділи на дні народження і поряд. За деревом, де боролися ОСОБА_14 і ОСОБА_23 , було не дуже гарне освітлення. За деревом ні кущів, ні гілок дерева не було.
Показання свідка ОСОБА_13 , згідно яких 12 вересня 2014 року вони святкували день народження її чоловіка на березі Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка. ОСОБА_14 почав будити її чоловіка, який заснув. Вона зробила ОСОБА_14 зауваження і попросила його піти. ОСОБА_14 схопив її за волосся і вирвав жмут волосся. Скоркін, ОСОБА_21 і потерпілий намагалися витягти руки ОСОБА_14 з її волосся. Після цього вона відійшла в сторону. Потім вона почула як ОСОБА_23 сказав, що ОСОБА_14 видавив йому око. За деревом, де лежали обвинувачений і потерпілий, ні кущів, ні гілок дерев не має. Свідок вважає, що ОСОБА_23 не міг самостійно пошкодити око. Швидку для потерпілого викликав ОСОБА_20 або ОСОБА_21 . Потерпілого відвезли до лікарні. Самих ударів вона не бачила, так як відійшла від місця події, а лише почула фразу ОСОБА_23 : «Ти мені видавив око». У ОСОБА_14 були руки в крові.
Показання свідка ОСОБА_16 , відповідно до яких 12 вересня 2014 року він був на дні народження ОСОБА_25 . ОСОБА_14 вів себе ненормально, агресивно. ОСОБА_18 зробила йому зауваження, а він схопив її за волосся. ОСОБА_18 плакала, її трясло від хвилювання. Свідок її заспокоював, тому нанесення обвинуваченим потерпілому самих ударів він не бачив. ОСОБА_23 зробив ОСОБА_14 зауваження, вони зчепилися і впали на землю. Потім ОСОБА_23 скаржився, що в нього вибите око. ОСОБА_14 ніхто не бив. Біля дерева, де лежали ОСОБА_14 і ОСОБА_23 , кущів він не бачив, т.я. на тій ділянці було темно.
Показання свідка ОСОБА_12 , згідно яких 12 вересня 2014 року на його день народження зібралися запрошені ним друзі на березі Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка. Серед гостей, запрошених на день народження, були ОСОБА_31 і ОСОБА_32 . В кінці свята трапилася неприємна ситуація між обвинуваченим та потерпілим, в результаті якої ОСОБА_23 втратив око. Він погано все пам`ятає, так як був сильно п`яний. Вже всі зібралися додому, тому він намагався всім приділити час. Його дружина сказала, щоб всі вже розходились, т.я. приїхало таксі. ОСОБА_32 переключився на його дружину, взяв її за волосся. До них підійшов ОСОБА_23 , вимагав відпустити ОСОБА_22 . ОСОБА_14 і ОСОБА_23 зчепилися рука за руку, вони тримали один одного. Це було вже о 23 год. Свідок відійшов в сторону і що там відбувалося не бачив. До цього у ОСОБА_23 ніяких тілесних пошкоджень не було. ОСОБА_31 вийшов з темряви, тримаючись за око і сказав, що ОСОБА_32 вибив йому око. Обличчя ОСОБА_23 було в крові. В компанії був лікар ОСОБА_17 , який зупинив кров і сказав, що ОСОБА_23 необхідно терміново доставити в лікарню. Вони викликали швидку медичну допомогу ОСОБА_9 . У ОСОБА_14 руки були в крові і він йому зливав воду на руки. Чи були у ОСОБА_14 тілесні ушкодження не бачив. При ньому ОСОБА_14 ніхто не бив. ОСОБА_14 він знає 15 років, конфліктів ніяких ніколи між ними не було.
Показання свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких у вересні 2014 року він перебував зі ОСОБА_20 на дні народження у ОСОБА_25 на березі Лозовеньківського водосховища поблизу смт. Мала Данилівка. Серед запрошених був ОСОБА_32 і ОСОБА_31 . Він вживав спиртні напої, але п`яним не був. Він був свідком конфлікту дружини ОСОБА_25 ОСОБА_22 з обвинуваченим, так як останній її тягнув за волосся. Він і ОСОБА_20 відтягнули ОСОБА_22 від ОСОБА_14 . ОСОБА_31 підійшов до них, ОСОБА_22 плакала. ОСОБА_31 зробив зауваження ОСОБА_14 , в зв`язку з тим, що він образив ОСОБА_22 . Між ОСОБА_14 і ОСОБА_23 відбулася боротьба, до якої у ОСОБА_23 ніяких тілесних ушкоджень не було. Він стояв біля столу, де було гарне освітлення, а в метрах 10 від них ОСОБА_14 і ОСОБА_23 боролися на землі, вся метушня хвилини 2-3 мала місце. Як вони впали він не бачив. Ударів він не бачив, хто був зверху, хто знизу не бачив. Потім ОСОБА_31 підійшов до них і повідомив, що в нього болить око і він нічого ним не бачить, у нього також були садна на обличчі. Яке око було пошкоджено свідок не пам`ятає. ОСОБА_23 говорив, що ОСОБА_32 вибив йому око. Він і ОСОБА_20 вирішили викликати швидку, промили око водою, поклали серветку. Він є лікарем хірургом, тому зрозумів, що ситуація з оком дуже серйозна. Він не бачив, щоб хтось бив ОСОБА_14 . Свідок особисто його не бив. Інших конфліктів на дні народження не було. ОСОБА_14 він раніше не знав.
Показання свідка ОСОБА_33 , згідно яких вона працює лікарем офтальмологом в обласній клінічній лікарні м. Харкова і є лікарем ОСОБА_29 , який поступив до лікарні з проникаючим пораненням ока. Зі слів ОСОБА_29 стало відомо, що один з відпочиваючих з ним на дні народження наніс йому удар в область правого ока. Перебував на лікуванні ОСОБА_31 з 13 вересня 2014 року по 22 вересня 2014 року. Чим було заподіяно пошкодження ока, вона не може сказати. ОСОБА_23 був госпіталізований. Проникаюче поранення це проникаюче поранення дна ока. Ніяких чужорідних предметів в окові ОСОБА_23 не було виявлено.
Протокол проведення слідчого експерименту від 13.10.2014 року за участю ОСОБА_9 , в ході якого останній вказав яким чином ОСОБА_8 наніс йому удар рукою в праве око 12.09.2014 року.
Висновок експерта №301-ОКБ/14 від 15 жовтня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 мала місце травма правого ока у вигляді проникаючої рани з ушкодженням кон`юнктиви, склери, внутрішньоочних оболонок, крововиливів в передню камеру ока, крововиливів на повіках. Зазначена травма правого ока утворилася від одноразової ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Однозначно встановити яким саме предметом було нанесено удар за наявними судово-медичними даними не представляється можливим. Локалізація поранення знаходиться в межах досягнення рук постраждалого, але малоймовірно що він міг нанести її сам собі.
Висновок експерта №39/301-ОКБ/14/15 від 25 березня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 мала місце травма правого ока у вигляді проникаючої рани з ушкодженням кон`юнктиви, склери, внутрішньоочних оболонок, крововиливів в передню камеру ока, крововиливів на повіках, що ускладнилася повною стійкою сліпотою. Зазначена травма правого ока утворилася від одноразової ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Однозначно встановити яким саме предметом було нанесено удар за наявними судово-медичними даними не представляється можливим. Свідчення ОСОБА_9 надані ним в ході слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним в частині часу спричинення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі останнього. Стосовно механізму отримання встановленої у ОСОБА_9 травми правого ока, то вона не могла утворитися в результаті удару кулаком в праве око, але могла бути отримана від удару предметом, що має обмежені поверхні, який міг триматися в руці нападника. Однозначно виключити, що проникаюче поранення правого ока, встановлене при експертизі ОСОБА_9 могло утворитися в результаті падіння та ударом правим оком об предмет з обмеженою поверхнею, яким могла бути як гілка так і інші предмети, за наявними судово-медичними даними не можливо.
Висновок судово-медичної комісійної експертизи, призначеної за ухвалою Дергачівського районного суду від 21 січня 2016 року, №175-КЕ/2016 від 25 травня 2016 року про те, що у ОСОБА_9 мала місце травма правого ока у вигляді проникаючої рани з ушкодженням кон`юнктиви, склери, внутрішньоочних оболонок, крововиливів в передню камеру ока, крововиливів на повіках, що ускладнилася повною стійкою сліпотою. Експертна комісія вважає, що поранення правого ока у ОСОБА_9 було наслідком травматичного впливу в праву навколоочну ділянку саме твердим предметом, та могло бути спричинене і від одного удару предметом, що володіє властивостями тупого твердого, індивідуальні властивості поверхні котрого, що контактували з тілом, не відобразилися, в тому числі, і кистю з пальцями, стиснутими в кулак. Отримання ізольованої описаної вище травми правого ока внаслідок падіння постраждалого на поверхні долілиць або ж на правий бік та ударом ділянкою правого ока об предмет з обмеженою поверхнею (в даному випадку враховуючи відсутність саден, в тому числі на обличчі, також як і будь-яких інших тілесних ушкоджень на тілі, крім травми ока), в цілому, вбачається малоймовірним. Згідно з наданою медичною документацією у ОСОБА_9 мали місце пошкодження фіброзної (захисної) оболонки ока, а саме рвана рана рогівки та рана довжиною близько 2 см. склери правого ока; будь-які відомості щодо наявності тілесних ушкоджень, які б могли утворитися внаслідок «проколу» чи «проколів» очного яблука (тобто в результаті травматичного впливу гострокінцевим предметом), відсутні. (а.с. 162-183 том 1).
Показання в судовому засіданні експерта ОСОБА_34 , яка підтримала та підтвердила вищевказаний висновок комісійної експертизи та пояснила про те, що поранення правого ока ОСОБА_9 було спричинено йому внаслідок удару. Комісія не виключає, що пошкодження ока могло бути від удару кулаком, а саме кистями пальців кулака.
Зазначені показання потерпілого, свідків, письмові докази по справі, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять істотних суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 121 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за яким його засуджено, поза розумним сумнівом.
Колегією суддів ретельно перевірені доводи апеляційних скарг сторони захисту, в результаті встановлено наступне.
Довід про те, що обвинувачений не наносив потерпілому ударів спростовується показаннями самого потерпілого ОСОБА_23 та сукупністю показань свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , які пояснили про обставини подій, зазначили, що обвинувачений махав руками, наносив удари, між чоловіками відбувалася боротьба.
Посилання захисників на висновок експерта, відповідно до якого травма ока не могла утворитися внаслідок удару кулаком також є необґрунтованим.
Відповідно до вищевказаного висновку судово-медичної комісійної експертизи №175-КЕ/2016 від 25 травня 2016 року, поранення правого ока у ОСОБА_9 було наслідком травматичного впливу в праву навколоочну ділянку саме твердим предметом, та могло бути спричинене і від одного удару предметом, що володіє властивостями тупого твердого, в тому числі, і кистю з пальцями, стиснутими в кулак.
Висновок експерта №39/301-ОКБ/14/15 від 25 березня 2015 року, на який посилаються захисники наданий до проведення судово-медичної комісійної експертизи №175-КЕ/2016, яка й була призначена ухвалою Дергачівського районного суду від 21 січня 2016 року саме з метою усунення протиріч й неповноти попереднього експертного дослідження.
До того ж в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 підтримала та підтвердила висновок комісійної експертизи, пояснила, що поранення правого ока ОСОБА_9 було спричинено йому внаслідок удару та комісія не виключає, що пошкодження ока могло бути від удару кулаком, а саме кистями пальців кулака.
Та обставина, що потерпілий після нанесення удару ще продовжував боротися із Котляренком, а вже після цього сказав про те, що обвинувачений вибив йому око, не спростовує висновки районного суду про отримання тілесних ушкоджень саме від цілеспрямованого умисного удару з боку обвинуваченого, а не від ударів інших осіб під час боротьби, випадково гілкою або іншим предметом, що лежав на землі.
По-перше, висновки про реакцію людини після завдання їй удару, внаслідок якого було ушкоджено око з послідуючою втратою зору, можуть бути зроблені лише особами зі спеціальними знаннями в галузі медицини, психології, враховуючи велику ймовірність знаходження потерпілого у стресовому стані, вживання алкогольних напоїв на дні народження, розвиток наслідків тілесного ушкодження, больовий поріг тощо.
По-друге, відповідно до висновку судово-медичної комісійної експертизи №175-КЕ/2016 від 25 травня 2016 року, отримання ізольованої описаної вище травми правого ока внаслідок падіння постраждалого на поверхні долілиць або ж на правий бік та ударом ділянкою правого ока об предмет з обмеженою поверхнею (в даному випадку враховуючи відсутність саден, в тому числі на обличчі, також як і будь-яких інших тілесних ушкоджень на тілі, крім травми ока), в цілому, вбачається малоймовірним. Згідно з наданою медичною документацією у ОСОБА_9 мали місце пошкодження фіброзної (захисної) оболонки ока, а саме рвана рана рогівки та рана довжиною близько 2 см. склери правого ока; будь-які відомості щодо наявності тілесних ушкоджень, які б могли утворитися внаслідок «проколу» чи «проколів» очного яблука (тобто в результаті травматичного впливу гострокінцевим предметом), відсутні.
Твердження захисту про недоведеність знаходження обвинуваченого під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння спростовується показаннями самого ОСОБА_14 наданими в судовому засіданні, про те, що на дні народження він пив вино, а також показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що обвинувачений був дуже п*яний.
Посилання захисників та обвинуваченого про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не можуть вплинути на висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку, адже відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Неточність, неповнота в показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_35 не вказують на їх неправдивість. При оцінці цих показань слід врахувати, що 12.09.2014 року вони святкували день народження ОСОБА_12 , за обставинами справи ймовірно вживали алкогольні напої, під час подій о 23-30 год. на вулиці вже було темно, на місці події була присутня велика кількість людей, події розвивалися швидко. Такі обставини свідчать про наявність об`єктивних перешкод у точному сприйнятті та відтворенні у пам`яті деталей подій під час вчинення злочину. При цьому, сукупність показань свідків, потерпілого, письмових доказів по справі підтверджують висновки районного суду та повністю доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
Критична оцінка показань обвинуваченого районним судом дана в результаті оцінки доказів у їх сукупності, а результати такої оцінки та правові висновки ретельно та обґрунтовано викладені у вироку. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що показання обвинуваченого обумовлені позицією захисту та спрямовані на уникнення відповідальності за скоєний злочин.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи захисників та обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України злочину.
Вищевказані обставини спростовують доводи апеляційних скарг про недоведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним апеляційні скарги обвинуваченого та захисників залишаються без задоволення, а вирок районного суду в цій частині без змін.
Колегією суддів також перевірені доводи апеляційної скарги потерпілого, в результаті встановлено наступне.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил ст. 1167 ЦК України.
Вироком районного суду частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 , стягнуто на його користь з ОСОБА_8 , в тому числі, завдану злочином моральну шкоду в розмірі 150000 грн.
Колегія суддів не погоджується з рішенням районного суду в даній частині, вважає визначену суму моральної шкоди замалою та такою, що не відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілому були завдані тяжкі тілесні ушкодження за кінцевим результатом та наслідками з втратою функції органу (повної втрати зору правого ока).
У зв`язку з отриманими ушкодженнями ОСОБА_9 переніс складну операцію, знаходився на стаціонарному лікуванні.
Доводи потерпілого про те, що в результаті дій обвинуваченого він зазнав каліцтва, став інвалідом, повністю втратив зір на одне око, у зв`язку з чим не може повноцінно працювати, порушився звичний життєвий уклад, він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя і ці обставини викликають негативні емоції, переживання, страждання постійне безсоння, а до того ж він у зв`язку з каліцтвом не має змоги допомогти хворій матері та частково сам знаходиться на її утриманні є обґрунтованими та такими, що об`єктивно підтверджуються обставинами справи, медичною документацією, що міститься в матеріалах справи, наданою під час апеляційного розгляду справи довідкою МСЕК від 05.03.2018 року, згідно якої Крутову встанволена 3-я група інвалідності безстроково, встановлені обмеження із праці.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи характер отриманих тілесних ушкоджень та їх наслідки, конкретні обставини справи, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань потерпілого, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_9 такою, що підлягає частковому задоволенню, а розмір стягнення завданої моральної шкоди збільшенню.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Стосовно апеляційної вимоги потерпілого про накладення арешту на майно обвинуваченого з метою забезпечення цивільного позову, колегія суддів зазначає, що апеляційний суд, відповідно до положень КПК України, не наділений такими повноваженнями, у зв`язку з чим ця вимога задоволена бути не може.
Питання про накладення арешту на майно боржника може бути ініційоване заінтересованими особами під час виконання судового рішення.
Наведені обставини та положення нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини в сфері відшкодування завданої злочином моральної шкоди, свідчать про те, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого рішення при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Змінити вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 .
Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятсот) тисяч гривень.
В решті вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: