ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4143/19
провадження № 1-кс/753/1638/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007339 від 21.08.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних долях, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП України в місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007339 від 21.08.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 України.
Досудовим розслідування встановлено, що 24.02.2018, у період часу з 17:30 год. по 20:00 год. в ході проведення обушку за адресою; АДРЕСА_2 , було виявлено ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому було виявлено та вилучено 7 поліетиленових пакетів в середині із кристалічною речовиною світлого кольору.
Також було зроблено змиви з обох рук ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та змиви з обох рук у гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, під час обшуку було виявлено та вилучено речі які належать ОСОБА_9 , зокрема блокноти та зошити у кількості 8 штук із записами мобільних телефонів та номерами банківських карток; Мобільний телефон марки Мейзу з сім карткою мобільного оператора лайфселл НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 ІМЕІ2 НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки НТС ІМЕІ НОМЕР_4 ; планшет марки Bravis sВ2; Мобільний телефон марки Black View ІМЕІ НОМЕР_5 ІМЕ12- НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки Huawei ІМЕІ НОМЕР_7 з сім карткою мобільного оператора МТС НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки Nokia ІМЕІ НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки Nomi ІМЕІ НОМЕР_10 ІМЕ12- НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки Viaan ІМЕІ НОМЕР_12 , ІМЕІ2- НОМЕР_13 ; сім картки та пластикові картки для сім карток в загальній кількості 12 сім карток та 4 пластикові картки для сім карток; грошові кошти ОСОБА_10 у сумі 1350 гривень; банківські картки ОСОБА_10 у кількості 4 штуки- НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 .
ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.
Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України конфіскація майна передбачена як вид покарання санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації у останнього на праві власності зареєстрована кв. АДРЕСА_3 в рівних долях з ОСОБА_6 .
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.
Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).
Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Слідчий у своєму клопотанні необхідність накладення арешту обґрунтовує можливістю забезпечення можливої конфіскації майна, так як ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.
Разом з тим, доказів на обґрунтування та на підтвердження необхідності накладення арешту на майно ОСОБА_10 слідчим не додано до матеріалів клопотання.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Пунктом 3 частини 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

У задоволені клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007339 від 21.08.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: