Справа № 487/8/18
Провадження № 1-кп/487/312/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001330 від 18.03.16 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, раніше не судимого, розлучений, на утриманні має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює ТОВ «Тепло Холод» , який проживає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 в 2012 році більш точної дати в ході судового слідства встановити не представилось можливим, у невстановленої особи придбав ніж, котрий є клинковою холодною зброєю, колючо-ріжучої дії, бойовим ножем, стилізованим під штик-ніж, який незаконно переніс до місця свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 .

17.03.17 утримуючи вказаний ніж при собі переніс до будинку АДРЕСА_2 , де і був затриманий працівниками поліції о 22-10 год. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що дійсно виконав всі дії зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо його не карати, запевнив суд, що більше не буде вчиняти злочини, просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», так як він скоїв злочин, який не є тяжким, а також на утриманні має неповнолітню дитину.

Оскільки обвинувачений та інші учасники провадження не заперечували проти вищевказаних обставин, ОСОБА_3 вину у скоєному злочині визнав повністю, суд, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого та матеріалами, які характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Оцінюючи вищевикладене, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.2 ст.263 КК України, тобто незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відносяться до категорії не тяжких злочинів, свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставиною яка обтяжує покарання особи судом визнається вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений розлучений, працює в ТОВ «ТеплоХолод», має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, думки прокурора, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу межах санкції ч.2 ст.263 КК України та знаходить підстави для застосування акту амністії згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним законом чинності включно.

Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день є батькомю неповнолітньої дитини, щодо якої не позбавлений батьківських прав.

Таким чином, ОСОБА_3 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам обвинувачений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Враховуючи вимоги, які викладені в ст.10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком неповнолітньої дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування амністії.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати по справі в сумі 703,68 грн. за проведення судової експертизи суд залишає без розгляду, оскільки органами досудового слідства не надано доказів та реквізитів, для належного оформлення витрат по справі, тому, суд позбавлений можливості задовольнити дане клопотання.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.85,86 КК України,ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в»ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, у сумі 850,00 грн.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази: ніж АК-47, який переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївської апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1