Дата документу 17.12.2018
Справа № 334/6274/18
Провадження № 1-кп/334/708/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0001754 від 25 травня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, офіційно неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, маючого загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року, у період часу з 20 години до 21 години, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс не менше семи ударів руками та ногами в область голови ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми з крововиливом над твердою мозковою оболонкою, з дифузними крововиливами під м`якими мозковими оболонками, з забоєм мозку у лівій тім`яній долі, що призвело до розвитку набряку головного мозку, від яких у подальшому настала смерть ОСОБА_6 на місті події.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), вказав, що 23 травня 2018 року, він повертався до дому після того, як погуляв зі своєю собакою. Підійшовши до дверей своєї квартири, побачив, що двері в квартиру біли відчинені, а квартирі знаходилися два незнайомі йому чоловіки. Зайшовши до квартири, один з чоловіків відштовхнув його та втік, а другий почав бійку. Було темно, оскільки світло включити він не встиг, бійка була у темній кімнаті. Скільки ударів наніс потерпілому, він не пам`ятає. Бив потерпілого руками та ногами. Після того, як потерпілий припинив чинити опір, він закрив двері квартири, а сам пішов до своєї сестри та ночував там. Вранці, він пішов до свого дому, відчинив двері квартири та побачив, що потерпілий не подає ознак життя, тому він одразу викликав поліцію.

Також, ОСОБА_4 пояснив суду, що вже вранці, він побачив, що речі з шафи були викинути, диван був посунутий та складалось враження, що його двигали. На думку ОСОБА_4 , потерпілий намагався викрасти його майно, тому він не стримався та побив його. Чому він залишив його у своєї квартирі, а не відразу викликав поліцію, ОСОБА_4 пояснити не зміг, проте був впевнений, що потерпілого залишив живим, а коли побачив його мертвим, відразу викликав поліцію.

У скоєному злочині ОСОБА_4 розкаюється, свою провину визнає, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілі в даному кримінальному проваджені відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого та ці її дії, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 активно сприяв у розкритті злочину, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Також суд враховує висновок судово-психіатричного експерта згідно якого, у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психіки діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, суд враховує, відповідно до ст. 12 КК України, інкримінований злочин відноситься до категорії тяжких.

Таким чином, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, суд посилається на п. 8 Пленуму Верховного Суду України, який у своїй Постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зазначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Таким чином, суд враховує, що встановлено одне пом`якшуюче покарання обставину, проте, встановлено й, дві обтяжуючі покарання обставини, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, відносяться до категорії тяжких, таким чином, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України, однак, вважає можливим призначити мінімальну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 передбачену санкцією ч. 2 статті 121 КК України.

Цивільний позов, судові витрати - відсутні.

Долю речових доказів, вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 домашній арешт до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді семи років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін.

Речові докази: фрагмент туалетного паперу з нашарування РБК; фрагмент деревини округлої форми довжиною 42,5 см., із слідами розладу; фрагмент тканини з відбитком низу взуття; жіноча кофта сірого кольору із нашаруванням РБК ; 4 скляні чарки; 11 недопалків з під цигарок; мікрочастки з обох кистей трупа; змив РБК та контрольний змив до нього; натільний дерев`яний хрестик з капроновою мотузкою; 9 слідів папілярних узорів рук; футболка синього кольору; футболка сірого кольору; труси; пара тапочок чорного кольору; спортивні штани чорного кольору; туфлі чорного кольору; бриджи бавовняні, чорного кольору; майка бавовняна чорного кольору; джинси бавовняні чорні прострочені біло-сірою ниткою; жилет з сірої бавовняної тканини з нашаруванням речовини бурого кольору; туфлі шкіряні чорні на білій гумовій підошві, які зберігаються у камері схову Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знищити.

Два мобільні телефони «Нокія» в корпусі чорного кольору, свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , металеві ключі вхідних дверей які зберігаються у камері схову Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області повернути власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати у Ленінському районному суді м.Запоріжжя в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1