Справа № 495/3173/18
Номер провадження 1-кп/495/276/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0003553 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Білгород-Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 14.12.2007 Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 3, 395 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 03.04.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 06.10.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 26.03.2018 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скасовано умовну міру покарання відносно ОСОБА_3 та направлено його для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 5 років;
постійного місця проживання не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 20 жовтня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись по вулиці Ізмаїльська, в місті Білгород-Дністровський, Одеської області, шляхом пошкодження вікна, проник до квартири АДРЕСА_2 , не маючи на те відповідного письмового або усного дозволу потерпілої ОСОБА_5 , яка відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власницею вищевказаної квартири. У вказаній квартирі обвинувачений ОСОБА_3 перебував на протязі тривалого часу, після чого був виявлений на місці вчинення кримінального правопорушення власницею квартири.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що потерпіла є його племінницею. Раніше вона надала йому дозвіл на проживання у її оселі, але згодом повідомила, щоб він виселився, оскільки вона бажає здати приміщення. Через деякий час, враховуючи, що у нього не було місця проживання, він знаходячись по АДРЕСА_3 , шляхом пошкодження вікна, проник до квартири АДРЕСА_4 , не маючи на те дозволу потерпілої ОСОБА_5 . У скоєному розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочин невеликої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, те, що він не має постійного місця проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочин невеликої тяжкості, вчиненим злочином не заподіяно матеріальної шкоди та потерпілою не заявлено позовних вимог, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді сплати штрафу в дохід держави.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2016 року був засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, а те, що він скоїв ще один злочин стало відомо після постановлення попереднього вироку, то на підставі ст.ст. 71, 72 КК України суд вважає покарання у вигляді штрафу за новим вироком виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 по зазначеному провадженню не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді сплати штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_3 вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2016 року був засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, а те, що він вчинив злочин стало відомо після постановлення попереднього вироку, то на підставі ст.ст. 71, 72 КК України суд вважає покарання у вигляді штрафу за новим вироком виконувати самостійно.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 по зазначеному провадженню не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1