Справа № 583/1130/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2018 відкрито провадження за зазначеною заявою.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що він був засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.05.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання визначене на підставі ч. 1, 2, 5 ст. 71 КК України 2 роки 7 місяців позбавлення волі. Вирок був переглянутий в апеляційному порядку і ухвалою від 26.09.2017 змінений лише в частині посилання на обставини, що обтяжують покарання. Однак, на час ухвалення вироку, суду не були відомі обставини, що він не викрадав з проникненням до житла ноутбук потерпілого ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_6 знає давно, за його згодою користувався належним ОСОБА_6 автомобілем і ноутбук ОСОБА_6 дозволив йому взяти з метою продажу. 16.04.2017 близько 22 год., зайшовши за місцем проживання ОСОБА_6 та побачивши, що останнього вдома немає, він взяв ноутбук, щоб його продати, враховуючи попередні домовленості з ОСОБА_6 . Ноутбук відніс до свого товариша ОСОБА_7 , так як той знайшов покупця. Так як ОСОБА_6 приїхав лише вранці і не знав, що ноутбук взяв він, то ОСОБА_6 звернувся до поліції. В поліції його доводи не хотіли сприймати і пояснення з даного приводу не брали до уваги. В суді йому надавав допомогу захисник, від якого від забажав відмовитися, і, за його порадою, він себе обмовив. Вважає зазначені обставини нововиявленими і такими, що мають суттєве значення для прийняття рішення у провадженні за обвинуваченням його за ч. 3 ст. 185 КК України, тому порушує питання про скасування вироку Охтирського міськрайсуду Сумської області від 25.05.2018 та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 26.09.2017 та виправдання його за ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Захисник наполягав на задоволенні заяви, вважає, що зазначені засудженим обставини суттєво впливають на вирішення питання щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення і ці обставини не були відомі суду на час ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні заявив про відсутність законних підстав для задоволення заяви.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до заяви матеріали, допитавши потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення засудженого дійшов висновку, що заява засудженого не містить даних про нововиявлені обставини в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він виявив пошкоджені двері в приміщення, відсутність ноутбука і звернувся до поліції. На час проведення досудового розслідування йому стало відомо, що підозрюваним є ОСОБА_5 . В судовому засіданні ОСОБА_5 визнавав, що він взяв ноутбук. Дійсно, колись ОСОБА_5 пропонував йому продати його ноутбук, він не заперечував, однак конкретної домовленості між ними не було. Також ОСОБА_5 не прохав у нього дозволу на вхід до приміщення і такого дозволу він не давав. Йому було суттєво, щоб повернули ноутбук. Так як ноутбук був повернутий, він не мав ні до кого претензій.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_5 є його кумом. Дійсно, ОСОБА_5 приніс йому ноутбук, щоб його продати. За кілька днів до того ОСОБА_5 приходив разом з ОСОБА_6 . ОСОБА_5 запитував у нього, чи знає він покупців на ноутбук. Він пообіцяв поцікавитися, при цьому ОСОБА_6 також сказав, щоб він поцікавився. Ноутбук вилучали не у нього, хоча він погодився, щоб склали протокол, ніби вилучають у нього.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції засуджений давав детальні та чіткі пояснення щодо обставин, за яких він заволодів ноутбуком, фактичні обставини вчиненого не заперечував, засуджений погодився не досліджувати обставини, які він не заперечував, ні під час досудового розслідування ні під час судового розгляду, як судом першої інстанції так і в апеляційному порядку, не заявляв про самообмову.

Таким чином, твердження засудженого, що він взяв ноутбук за згодою власника спростовуються як поясненнями самого засудженого, який пояснив, що він прийшов до приміщення, коли господар був відсутній і, щоб зайти в приміщення, пошкодив двері, так і показами потерпілого, який підтвердив, що двері були пошкоджені і конкретної домовленості щодо продажу ноутбука не було. Відсутність претензій потерпілий пояснив саме фактом повернення ноутбука, що ставить під сумнів його волевиявлення на відчуження ноутбука.

Покази свідка ОСОБА_7 не спростовують цих обставин, оскільки за наявності домовленості про продаж речі правомірним, логічним та загальноприйнятим в суспільстві є обізнаність власника про передачу речі особі, з якою домовилися про продаж речі, а самовільне, без повідомлення власника, вилучення речі, крім того з пошкодженням дверей, як перешкоди до вільного доступу у приміщення, свідчить саме про наявність неправомірного умислу на заволодіння річчю.

Крім того, засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого як ч. 2 так і ч. 3 ст. 185 КК України, а тому мав бути обізнаний про наслідки вчинення ним таких дій як самообмова, оскільки розумів тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого його обвинувачували.

Таким чином, викладені обставини не підтверджують факту самообмови, а свідчать про намагання засудженого уникнути відповідальності

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_5 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 459-460, 466-467 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 7 днів із дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1