Ухвала
Іменем України
02 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 216/2299/16-к
провадження № 51-1036ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3, 4 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції та її думка з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують повноваження захисника.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч вищевказаному адвокат в поданій скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням ст. 413 КПК України не наводить.
Не містить касаційна скарга адвоката і доводів щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого з урахуванням на положень ст. 414 КПК України, на що адвокат вказує у мотивувальній частині касаційної скарги, як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень.
При цьому адвокат у своїй касаційній скарзі в обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається, серед іншого, на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також адвокат, оскаржуючи, у тому числі, ухвалу апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування, про що сформульовані його вимоги.
Окрім вказаного, касаційна скарга адвоката не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження після скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей 284, 440 КПК України із зазначенням передбачених для того підстав.
До того ж, адвокат, посилаючись на істотні порушення процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, допущені, на його думку, при постановленні оскаржуваних вироку та ухвали, убачає за можливе закрити кримінальне провадження після скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 , чим допустив суперечності.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, адвокат у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Крім цього, адвокат на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК України взагалі не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_5 у касаційній інстанції, як того вимагають положення ст. 50 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на вирок Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3