1Справа № 335/8921/18 1-кп/335/264/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
- 11.03.2003 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 18.12.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі з випробувальним терміном 2 роки;
- 27.12.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки;
- 11.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст.70, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 18.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільнений по відбуттю покарання,
- 15.06.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
27 червня 2018 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «ТЦ Україна»,що розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 147 помітив потерпілу ОСОБА_6 , яка в цей час заходила до салону маршрутного таксі №40, після чого ОСОБА_5 , маючи намір викрасти майно потерпілої, зайшов слідом за нею. Перебуваючи в салоні маршрутного таксі, ОСОБА_5 вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони ніким не помічені, засунув свою руку до сумки потерпілої ОСОБА_6 , звідки викрав грошові кошти у сумі 2000 гривень, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після цього, незаконно вилучивши майно потерпілої та отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_5 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, проте його затримали працівники правоохоронних органів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі та пояснив, що у червні 2018 року, в вечірній час, знаходячись на зупинці громадського транспорту «ТЦ Україна» зайшов за дівчиною, яка в цей час заходила до салону маршрутного таксі, після чого побачив відкриту сумку, з якої видно було гроші, він засунув свою руку до сумки потерпілої звідки викрав грошові кошти у сумі 2000 грн., після чого його затримали працівники поліції.
Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, цивільний позов потерпілою не заявлялся.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, тяжких наслідків не настало, а також ту обставину, що заподіяна потерпілій у кримінальному провадженні шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який вину у скоєнні злочину визнав повністю, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, з 04.06.2008 року по 15.01.2016 року перебував на обліку у КУ „ОКНД, має захворювання нижніх кінцівок, за місцем мешкання характеризується позитивно, однак раніше засуджений, не працевлаштований.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд також враховує індивідуальні особливості особистості обвинуваченого, його вік, соціальний стан, спосіб життя, поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду, який сприяв розкриттю злочину та не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню або ухиленню від відповідальності.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, а також те, що обвинувачений раніше засуджений та на шлях виправлення не став, скоїв знову корисливий злочин під час невідбутого покарання, а саме призначеного судом випробувального строку, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння ним інших злочинів, є покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, наближене до мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України, призначивши ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків.
Ухвалою слідчого судді від 17.07.2018 року відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 17.07.2018 року до 27.08. 2018 року включно та встановлено розмір застави у сумі 35 240 гривень 00 копійок. Згідно довідки ДУ „Запорізький слідчий ізолятор від 24.07.2018 року, у зв`язку із внесенням застави у встановленому ухвалою слідчого судді розмірі ОСОБА_5 23.07.2018 року звільнений з під варти, у зв`язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 202 КПК України, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, та у відповідності до ч. 6 ст. 182 КПК України, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Враховуючи обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину середньої тяжкості, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне залишити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави без змін, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків до набрання вироком законної сили.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує до строку призначеного ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 17.07.2018 року по 23.07.2018 року.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2018 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 місяців.
Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 час перебування під вартою в період з 17.07.2018 року по 23.07.2018 року включно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін у вигляді застави, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, визначених ухвалою слідчого судді від 28.03.2018 року, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Речовий доказ грошові кошти загальною сумою 2000 грн. передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1