Справа № 183/3042/16
№ 1-кп/183/287/19

У Х В А Л А
27 лютого 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7 ,.
01 лютого 2018 року до Новомосковського міськрайонного суду від Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України.
С судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в період умовно-досторокового звільненя за останім вироком, на теперішній час не змінились ризики, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу, які передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, в свою чергу, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий арешт, на обґрунтування своєї позиції посилався на те, що судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою, наявність тільки лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання особи під вартою. ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, соціально адаптований, оскільки має постійне місце проживання, батьків, дружину, має намір працювати, в нього є місце роботи, крім того, вирішується питання про усиновлення ним сина його дружини, обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи. В зв`язку з наведеним та враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, немає підстав тримати обвинуваченого під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку його тримання під вартою, підтримав клопотання захисника, також заявив клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що він має постійне місце проживання та роботи, одружений, позитивно характеризується за місцем роботи, потерпілі у справі відсутні.
Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу, посилаючись на підстави, які він зазначив у клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
На підставі частин 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершений, судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не допитані всі свідкит свідки.
Суд приймає до уваги, що обвинувачений має постійне місце роботи, одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, в той же час, ОСОБА_5 неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в період умовно-досторокового звільненя за останім вироком, в звязку з чим, суд приходить до переконання, що з огляду на тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, на теперішній час наявні ризики, які передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, в звязку з чим, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження, необхідно відмовити в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у скоєнні злочину, передбаченого пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 24 квітня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 28 лютого 2019 року о 13-30 годині.

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Головуючий суддя ОСОБА_1