КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000825 в межах якого повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України; накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок та земельну ділянку для ведення садівництва (кадастровий номер :02:001:0425) за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу апелянт вказує на те, що арешт накладено незаконно, оскільки слідчий суддя не з`ясував вину особи, не встановив обґрунтованість вимог цивільного позову.

Щодо строку на апеляційне оскарження, зазначає, що клопотання розглянуто у відсутність власника майна, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримав 22.10.2018 року, у зв`язку з чим, вважає, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому просить його поновити.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо поважності причин пропуску стоку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймала, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, СУ ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №00000825 від 19.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

13.09.2018 року в рамках кримінального провадження №00000825 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Крім того, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 є також і цивільним відповідачем, оскільки до нього заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальн6их збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок та земельну ділянку для ведення садівництва (кадастровий номер :02:001:0425) за адресою: АДРЕСА_2 , слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання заявленого цивільним позивачем та накладення арешту на зазначене в ньому майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що наданими суду доказами доведена необхідність застосування даного заходу кримінального провадження, з метою забезпечення відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням.

Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованої підозри та недоведеності вимог цивільного позову, як вважає колегія суддів не заслуговують на увагу, оскільки надані цивільним позивачем матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно підозрюваного.

Разом з тим, як зауважує колегія суддів на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга представника власників майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000825 в межах якого повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України; накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок та земельну ділянку для ведення садівництва (кадастровий номер :02:001:0425) за адресою: АДРЕСА_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1244/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1