У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7724/18

№ 1-кс/183/20/19

04 січня 2019 рокуСлідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, місця реєстрації та постійного місця мешкання не має, судимої:
- 25.03.1998 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 42, 44 КК України (ред.1961 року) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.46-1 КК України (ред.1961 року), виконання вироку відкладено на 2 роки;

- 25.02.1999 р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України (ред.1961 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України (ред.1961 року) частково приєднаний невідбутий строк за вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.1998, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 02.08.2001 умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 29 днів;

- 09.04.2003 р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 17, 185 ч.2, 186 ч.2, 69,70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 25.02.1999, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 20.02.2007 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 3 роки;

- 04.12.2009 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2007 р. до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 18.12.2014 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки;

- 09.04.2015 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, 70 ч.1 КК України, засуджена до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.12.2014 р., до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 25.05.2017 р. умовно-достроково на 1 рік 26 днів;

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 14 жовтня 2018 р. приблизно о 20 год. 00 хв., вона, знаходилася на кухні за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з сестрою ОСОБА_7 та спільним знайомим ОСОБА_8 . В цей момент ОСОБА_4 побачила на столі мобільний телефон SAMSUNG GT-E 200, який належить ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 14 жовтня 2018 р. приблизно о 20 год. 20 хв., продовжуючи знаходитися в середині будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, скориставшись тим, що ОСОБА_7 знаходилася в іншій кімнаті, а ОСОБА_8 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, спав за столом, з метою викрадення майна, непомітно для ОСОБА_8 взяла зі столу та поклала до своєї кишені мобільний телефон SAMSUNG GT-E 200 вартістю 1980 гривень, який належить ОСОБА_8 , тим самим викравши його, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.
19 листопада 2018 р. приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходилася на кухні за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з сестрою ОСОБА_7 та спільним знайомим ОСОБА_9 .. В цей момент ОСОБА_4 побачила на руці та шиї ОСОБА_10 срібні прикраси, після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме срібних виробів, які були одягнені на шиї та руці ОСОБА_10 та належали останньому. Після чого, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 19 листопада 2018 р. приблизно о 05 год. 10 хв., продовжуючи знаходитися в середині будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, скориставшись тим, що ОСОБА_7 знаходилася в іншій кімнаті, а ОСОБА_9 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, спав за столом, з метою викрадення майна, непомітно для ОСОБА_9 , зняла з останнього з руки печатку проби 375, вагою 12,5 грамів, вартістю 8906 грн. 25 коп., з шиї ланцюг проби 925, вагою 18 грамів, вартістю 1881 грн. Після чого, ОСОБА_4 присвоївши викрадене майно, покинула місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 10787 грн. 25 коп.
Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно неї неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрювана ОСОБА_4 винною себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказала, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою покладається на те рішення, яке винесе суд.
Захисник ОСОБА_6 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 , буде своєчасно з`являтися до слідчого, кається в скоєному, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваної, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.

03 січня 2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 вчинила умисний корисливий злочин, офіційно не працює, законних джерел доходів не має, сім`ї не має, проживає без реєстрації, внаслідок чого стійкі соціальні зв`язки в нього відсутні. ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджена за скоєння умисних, корисливих злочинів, на шлях виправлення не стала, та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, а тому перебуваючи на свободі ОСОБА_4 матиме можливість та продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до п`яти років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання її винуватою, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на неї обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 96 050 грн. (1921х50), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 04 березня 2019 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 96 050 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі порушення покладених на ОСОБА_4 обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1