ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/500/18 Справа № 185/1930/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши 28 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000067 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, маючого на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на шахті «Західно-Донбаська», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 28 грудня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком вісім років;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_13

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання: - за ч.3 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у виді позбавлення волі строком вісім років, з конфіскацією усього належного йому майна частки покарання, у виді одного року позбавлення волі, що не відбуте ОСОБА_7 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2016 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком дев`ять років, з конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_10 визнано винним за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання: - за ч.3 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією усього належного йому майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції, що діяла на момент застосування відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , кожного окремо, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зарахувано строк попереднього ув`язнення для ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , кожного окремо, засуджених до позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період їх попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 12 січня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , на користь держави, солідарно, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2111 грн. 04 коп..

Вирішено питання щодо речових доказів у відповідності до вимог закону.
За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку ,09 січня 2017 року, впродовж дня ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , того ж дня, приблизно о 17.30 год.. виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_14 та ОСОБА_15 шляхом розбійного нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло.

В той же день, реалізуючи зазначений злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, о 18.05 год. ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийшли за місцем мешкання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - за адресою АДРЕСА_3 .

Потрапивши до будинку через не зачиненні двері, та продовжуючи реалізовувати злочинну домовленість, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , керуючись протиправним умислом, спрямованим на скоєння розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, будучи зацікавленими у можливості заволодіння грошовими коштами та іншим майном, яке перебувало у володінні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та подальшому незаконному збагаченні за рахунок майна яке їм не належить, розуміючи що майно, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_3 є чужим майном, діяли за попередньою змовою між собою, де ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в область голови потерпілої, в результаті якого остання зробивши декілька кроків назад, впала на підлогу зальної кімнати будинку.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зайшли до зальної кімнати вказаного домоволодіння, де лежала ОСОБА_15 , біля якої знаходився її чоловік ОСОБА_14 .

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір ОСОБА_10 з внутрішньої кишені своєї куртки дістав ніж, що перебував при ньому та, погрожуючи застосуванням ножа, направляв його в сторону потерпілих, тим самим подавляючи їх волю до вчинення опору.

Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи вчиняти розбійний напад, підійшов до ОСОБА_14 , та наніс йому один удар правою рукою в область голови, в результаті якого останній впав на підлогу.

Не припиняючи свої протиправні дії ОСОБА_7 , після цього, почав наносити удари ногами та руками по тулубу та кінцівках ОСОБА_14 , та одночасно вимагав від нього передати грошові кошти, які знаходяться в будинку останнього.

В цей час ОСОБА_15 підбігла до ОСОБА_7 та почала прохати останнього припинити нанесення тілесних ушкоджень її чоловіку, хапаючи при цьому ОСОБА_7 руками за ноги.

ОСОБА_10 в той же час знаходився поруч та спостерігав за обстановкою, аби, у разі виникнення небезпеки попередити про це ОСОБА_16 , а згодом підійшов ззаду, приставив ніж до горла ОСОБА_15 , та наказав, аби вона не заважала ОСОБА_7 .

ОСОБА_14 в процесі нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , піднявшись на диван, почав гучно прохати останнього припинити нанесення йому тілесних ушкоджень.

В цей момент ОСОБА_10 виштовхавши з кімнати потерпілу ОСОБА_15 тримаючи ніж в руках, підійшов до ОСОБА_14 , та, з метою припинення гучних криків останнього, наніс один удар рукояткою ножа в область обличчя потерпілого.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у виді забійної рани лівої надбрівної області та саден поперекової області та верхньої частини лівої сідниці, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, продовж більше шести днів, але не більше як три тижні.

Також зазначеними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_15 тілесні ушкодження у виді синця на підборідді зліва та в центрі та поверхневої забійної рани слизової оболонки верхньої губи зліва, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 покинули домоволодіння потерпілих подружжя ОСОБА_17 , але на подвір`ї будинку були затримані працівниками поліції.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції та розпочати розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вирок суду першої інстанції необхідно скасувати, з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвели до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Також вказує на те, що обвинувальний акт- не затверджений прокурором ОСОБА_18 , в матеріалах кримінального провадження містяться : копія постанови про призначення групи прокурорів без підпису першого заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_19 , копія повідомлення про призначення групи прокурорів без підпису першого заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_19 , копія повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування без підпису прокурора ОСОБА_18 .

Також зазначає, що органом досудового слідства не була доведена попередня змова між обвинуваченими на вчинення злочину, оскільки із вироку суду вбачається, що суд обгрунтовуючи свій висновок ,послався лише на два речення. Крім того, зазначає, що свідок ОСОБА_20 пояснила, що так була бійка і вона чітко чула, як ОСОБА_7 говорить не надо мне денег, що на думку сторони захисту виключає склад злочину, передбачений ст. 187 КК України. Також вказує на те, що судом не з`ясував певні питання, а саме звідки взявся ніж.

В апеляційній скарзі, прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності вини обвинувачених, просить вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченим покарання та ухвалити новий, яким призначити покарання:

- ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення, з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково у виді 1 року невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 28.12.2016, і остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;

- ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Також прокурор в апеляційній скарзі просить доповнити вступну частину вироку відомостями про судимість обвинуваченого ОСОБА_7 : «31 березня 2010 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст.122 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 16 червня 2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2010 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначає, що при призначення покарання ОСОБА_7 суд не прийняв до уваги те, що він раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, в тому числі за розбій вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.06.2011 за ч.І ст. 187 КК України), про що суд не зазначив у вступній частині вироку, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вчинили вказаний злочин за обтяжуючої обставини - у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 - рецидива злочинів. В ході судового розгляду обвинувачені вину у скоєнні кримінального правопорушення визнали частково, не виявили бажання виправити ситуацію, яка склалася внаслідок вчинення ними кримінального правопорушення, не вибачилися перед потерпілим.

Таким чином, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення, внаслідок чого призначив покарання, яке за своєю мірою є явно несправедливим через м`якість.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_10 змінити в частині призначеного покарання та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_21 на сьогоднішній день повністю змінив своє ставлення та свою позицію до вчиненого кримінального правопорушення, повністю визнає свою провину у скоєному, жаліє, що так сталось. Вказує на те, що обвинувачений осмислив те, що він скоїв, зрозумів, що дані вчинки є непоправними. Зазначає, що потерпілому ОСОБА_14 відшкодовано заподіяну шкоду у розмірі 2000 грн., а також те, що ОСОБА_10 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що були обмежені його права на захист.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки висновок суду першої інстанції про винність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України , за встановлених у вироку фактичних обставин, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.
Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті зібраних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини обвинувачених.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в апеляційних скаргах про однобічність та неповному досудового та судового слідства, обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист , що на їх думку , є підставами для скасування вироку суду, колегія суддів вважає такими , що не є достатньо обґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Обвинувачені не заперечували в суді першої інстанції ті обставини, що вони незаконно, всупереч волі потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 проникли до їх будинку, однак зазначала , що до потерпілих прийшли , з метою придбати самогон , щоб продовжити вживати спиртні напої та не погоджувались з тим, що погрожували потерпілим застосуванням насилля небезпечного для їх життя та здоров`я і тому не згодні з кваліфікацією їх дій, як розбійний напад.
Однак, доводи обвинувачених спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_14 , який будучи допитаним в судовому засіданні в суді першої інстанції, надав детальні пояснення з приводу обставин вчинення на них з дружиною ОСОБА_15 розбійного нападу, який мав місце 9 січня 2017 року, зазначивши, що обвинувачені зайшли до будинку, де вони мешкали з дружиною, проти їх волі і одразу ж ОСОБА_7 наніс удар кулаком в область голови його дружини, від чого вона впала. Після чого ОСОБА_10 дістав ніж та став погрожувати їм ножем, в той час ОСОБА_7 став наносити удари йому по голові , а після того як він впав став наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла. При цьому ОСОБА_7 вимагав, щоб він віддав гроші, які були в будинку. ОСОБА_10 весь цей час тримав ніж та погрожув ним, а також наніс удар рукояткою ножа в область обличчя. Погрози з боку обвинувачених він сприймав як реальну небезпеку для життя його та дружини. Обвинувачені припинили свої дії тільки після того, як зрозуміли, що дружини побігла до сусідів за допомогою.
Пояснення потерпілого ОСОБА_14 повністю узгоджуються з поясненнями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту, а також під час проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_15 ( а.кп.182-192 т.1, а.кп.198-199 т.1), в ході якого потерпілі детально розповіли про події , які мали місце 09.01.2017 року в будинку, де вони мешкали та про дії кожного з обвинувачених.
Фактично у своїх показаннях потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 послідовно підтверджувала висловлення нападниками, а саме обвинуваченим ОСОБА_10 погроз застосування ножа, який був у нього в руках, що потерпілі сприймали як загрозу їх життю та здоров`ю.
Надані потерпілими пояснення відповідають змісту обвинувачення та узгоджуються між собою і з іншими дослідженими судом доказами, зокрема: витягом із кримінального провадження ( а.кп.152 т.1); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.01.2017 р. ( а.кп. 158 т.1); протоколом огляду місця події від 09.01.2017 р. ( а.кп. 158-172 т.1); висновками судово-медичної експертизи № 8 від 09.01.2017 р. , з якого вбачається , що у потерпілого ОСОБА_14 були виявлені легкі тілесні ушкодження , які спричинили короткочасний розлад здоров`ю, тривалістю більше шести днів але не більше як три тижні (21 день).Виявлені тілесні ушкодження утворились не менше ніж від трьох травматичних дій ( а.кп. 174-175 т.1).
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування законодавства, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити,заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки)».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що погрози , які висловлювались на адресу потерпілих обвинуваченими, застосувати насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілих, а саме погрози застосування ножа, який був у обвинуваченого ОСОБА_10 , були реальними, зважаючи на характер дії обвинувачених та сприймались потерпілими як такі, що дійсно можуть бути реалізовані.
Доводи захисника ОСОБА_6 в тій частині, що відповідно до пояснень свідка ОСОБА_20 вона чула, як ОСОБА_7 казав, про те, що йому не потрібні гроші, що на його думку виключає склад злочину, передбаченого ст.187 КК України, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном потерпілого.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними й іншими дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, є доведеною поза розумним сумнівом.
У зв`язку з цим колегія суддів оцінює як безпідставні посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в апеляційних скаргах на те, що висновки суду про доведеність обвинувачення у вчиненні обвинуваченими злочину не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на суперечливих доказах,а тому, на їх думку, вирок суду підлягає скасуванню.
Також колегія суддів, зважаючи на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення цього злочину, вважає правильною кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , кожного, за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 висловлює доводи, які відповідають лінії захисту, обраній в суді першої інстанції, що були судом першої інстанції обговорені, ретельно перевірені та ґрунтовно відкинуті як неспроможні.
Доводи захисника ОСОБА_6 щодо неправильної кваліфікації їх дій за ознаками вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та не зазначенням у вироку суду, за яких підстав суд прийшов до такого висновку, колегія суддів оцінює критично як неспроможні.
Відповідно до ст.26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, із спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує дії, що повністю чи частково утворюють об`єктивну сторону складу злочину.
Так, характер дій обвинувачених, спільна мета заволодіння майном потерпілих, злагодженність дій обвинувачених між собою, дії кожного з обвинувачених в будинку потерпілих - свідчать про те, що обвинувачені діяли за попередньою змовою між собою і тому їх дії були правильно кваліфіковані судом першої інстанції за даною ознакою.
Колегія суддів вважає цей висновок правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинувачених складу інкримінованих їм кримінальних правопорушень та доведеності вини останніх у їх вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.
Посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що обвинувальний акт- не затверджений прокурором ОСОБА_18 , в матеріалах кримінального провадження містяться : копія постанови про призначення групи прокурорів без підпису першого заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_19 , копія повідомлення про призначення групи прокурорів без підпису першого заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_19 , копія повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування без підпису прокурора ОСОБА_18 також є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження містять зазначені захисником документи, оформлені належно до вимог кримінального процесуального законодавства, з наявними підписами уповноважених осіб ( а.кп. 2-6,153,154,156 т.1 )
Посилання захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що судом при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_10 не були враховані всі пом`якшуючи покарання обставини, а саме те, що в щиро покаявся у вчиненому, відшкодував шкоду потерпілим, дані про особу обвинуваченого, має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Також, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги прокурора, в тій частині, що призначене обвинуваченим покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особи обвинувачених , та є занадто м`яким.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Так, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 покарання, суд дотримався вимог ст.65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, форму участі у його вчиненні, особи обвинувачених, ОСОБА_7 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та ОСОБА_10 , який відповідно до ст.89 КК України, раніше не судимий, а також те, що ОСОБА_7 , працює, обвинувачені мають на утриманні неповнолітніх дітей.
Наведені ж в апеляційних скаргах прокурора та захисника ОСОБА_22 доводи, не спростовують правильності призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 судом першої інстанції кримінального покарання .
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 судом враховано усі обставини, в тому числі ті, на які посилаються в апеляційних скаргах захисник ОСОБА_9 та прокурор.
Підстав для призначення обвинуваченим більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає.
Призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що вирок суду підлягає зміні, зважаючи на те, що вступну частину вироку необхідно доповнити відомостями про попередні судимість обвинуваченого ОСОБА_7 : «31 березня 2010 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст.122 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 16 червня 2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2010 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі., то колегія суддів також вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження,місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.
Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону та зазначив у вступній частині вироку дані про те , що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та зазначив останню судимість відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги : адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , визнаних винними за ч.3 ст.187 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою , в той саме строк з моменту вручення їм ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4