Справа № 298/1756/18
Номер провадження 1-кп/298/141/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний кримінальне провадження (внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 12 жовтня 2018 року) щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, депутата Тихівської сільської ради VII скликання, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи суб`єктом декларування, визначеним підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), повинен був відповідно до ч. 1 ст. 45 та пункту 5-1 Прикінцевих положень зазначеного Закону, подати щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, будучи депутатом Тихівської сільської ради, Великоберезнянського району, Закарпатської області, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, не подав до 01 квітня 2018 року щорічну декларацію за 2017 рік шляхом заповнення такої на офіційному веб-сайті «https://public.nazk.gov.ua». При цьому, станом на 31 жовтня 2018 року ОСОБА_4 не подав зазначену декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що декларацію за 2017 рік не подав, оскільки забув про необхідність подачі такої, просив суд суворо його не карати.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню, оскільки жодна із обставин не оспорюється сторонами кримінального провадження, а обвинувачений переконав суд, що правильно розуміє зміст цих обставин, розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, і сумнівів у добровільності його позиції суд не має. Тому суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дійшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце. Його дії правильно кваліфіковано за ст.366-1 КК України як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як особа, ОСОБА_4 , по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно ст. 12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, а також враховуючи інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження його волі можливе та не становить високий рівень небезпеки для суспільства за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, винному ОСОБА_4 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 366-1 КК України.
Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства відповідно до ст. 75 КК України, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Великоберезнянський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуюча ОСОБА_1