Житомирський апеляційний суд
Справа №278/917/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9

представника потерпілого: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000791 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Волосів, Андрушівського району, Житомирської області, вдівця, працюючого фізичною особою підприємцем, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3364 (три тисячі триста шістдесят чотири) грн. 96 коп. витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.
Речові докази, а саме автомобілі «Фольцваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 та «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 - повернуто законним власникам або володільцям.

встановила:

Згідно вироку, 05 серпня 2017 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем «Фольцваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по 13 км. + 600 м. автодороги «Житомир-Сквира», Житомирського району у напрямку до м. Житомира, порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху у вигляді виконання водієм автомобіля «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_12 маневру розвороту, яку ОСОБА_8 об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107».
Внаслідок цієї ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2107» потерпілий ОСОБА_12 , отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому поперечних відростків 1-4 поперекових хребців зліва з невеликим зміщенням уламків назовні, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 не погоджується з призначеним обвинуваченому покаранням та вважає, що воно є очевидно несправедливим внаслідок м`якості.
На його думку суд безпідставно визнав, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 є активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 ні під час досудового розслідування ні у судовому засіданні своєї вини не визнав. В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_8 лише допитувався слідчим, а також прийняв участь у слідчому експерименті, перебуваючи на той момент у статусі свідка.
На його думку, суд необґрунтовано не застосував щодо ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки останній свою вину у вчиненні злочину не визнав, перекладаючи всю відповідальність на потерпілого.
Просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 рік, а також виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 оспорює фактичні обставини справи, вважає, що суд обґрунтував свої висновки неналежними та недопустимими доказами.
Вважає, що суд не вправі був брати до уваги слідчий експеримент проведений з ним на досудовому розслідуванні, оскільки в протоколі слідчого експерименту не зазначено місце проведення вказаної слідчої дії, учасникам вказаної слідчої дії не було заздалегідь повідомлено про застосування технічних засобів фіксації (вимірювальні засоби довжини, фототехнічні засоби, засоби вимірювання часу), умови та порядок їх використання, про що свідчить відсутність будь-яких даних у відповідній графі вказаного протоколу та відсутність підписів учасників та понятих вказаної слідчої дії. Також вказана слідча дія проводилась за погодних умов, які прямо протилежні тим, під час яких відбулась ДТП, а саме вказана подія трапилась 05 серпня 2017 року, а слідча дія проведена 07.02.2018 року, що суперечить методичним рекомендаціям розслідування ДТП.
Таким чином на слідчому експерименті від 07.02.2018 слідчим було отримано вихідні дані які не відповідають дійсності та які в подальшому було надано експерту КНДІСЕ, що ставить під сумнів і висновки експертизи.
Також, зазначає, що не відповідають дійсності і покази потерпілого ОСОБА_12 , оскільки останній повідомив, що почав маневр з крайньої лівої сторони смуги свого руху, а висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судово - автотехнічної експертизи встановлено, що потерпілим ОСОБА_12 рух було розпочато з правого узбіччя по напрямку руху водія ОСОБА_12 .
Апелянт просить скасувати вирок та закрити провадження за відсутністю в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечив, щодо апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення потерпілого та його представника, які висловили позицію аналогічну прокурору, пояснення захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , які частково підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджуються сукупністю доказів, досліджених судом та детально наведених у вироку.

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_12 в суді першої інстанції показав, що 05.08.2017 близько 22 год. він разом із родиною їхав по трасі Житомир-Сквира до с. Піски, пропустивши перехрестя на с. Піски, переконавшись, що нікому не створює перешкоди, оскільки автомобілі знаходяться на значній відстані, здав назад так, що правими колесами він рухався по узбіччю, а лівими по проїзній частині, а коли почав повертати, увімкнув сигнал повороту ліворуч, після чого відбулось зіткнення.

Зазначені показання потерпілого ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були пасажирами.

З схеми огляду ДТП вбачається, що на автомобілі ОСОБА_8 марки «Фольцваген Гольф» виявлені пошкодження на капоті, двох передніх крилах, передніх дисках колеса, а також розбиті лобове скло, передня фара, передній бампер, ліве дзеркало заднього виду. На автомобілі потерпілого ОСОБА_12 «ВАЗ-2107» зафіксовані пошкодження капоту, даху, передніх та задніх дверей, лівого заднього крила, лівої стійки, лівого та правого порогу, кришки багажника, переднього і заднього правого крила, правих передніх і задніх дверей, задній бампер. Крім цього розбите лобове скло, заднє скло, переднє та заднє скло дверей, ліве та праве дзеркало заднього виду.
В схемі також відображено розташування транспортних засобів після ДТП, місце осипу скла та ширину проїжджої частини дороги. Огляд проведено в похмурі погодні умови на сухому асфальтовому покритті. Також, виявлено гальмівний шлях автомобіля "Фольцваген Гольф» довжиною 6.10 м. (а.с. 51-52).

Як вбачається із висновків експерта №3/816 від 30.10.2017 та №3-301 від 27.03.2018 на момент ДТП гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «ВАЗ-2107» та автомобіля «Фольцваген Гольф» знаходилися у працездатному стані (а.с 53-68, 69-84).

Під час слідчого експерименту від 07.02.2018 ОСОБА_8 на місці події, а саме на автодорозі Житомир-Сквира, вказав, що рухався зі швидкістю 90 км/год, показав місце розташування автомобіля «ВАЗ-2107» перед початком його руху, а саме перед початком виконання розвороту, місце зіткнення яке фактично збігається з місцем осипу скла в схемі ДТП, та зазначив час, за який подолав автомобіль «ВАЗ-2107» дугу близько 10 м. до ДТП, що у ході слідчого експерименту становило 4,3 4,6 секунд (а.к.п. 86-91).
Шляхом замірів, в присутності ОСОБА_8 та його захисника було встановлено шлях, який подолав автомобіль «ВАЗ-2107» до місця зіткнення та ця відстань складала 10 метрів.
У суді обвинувачений підтвердив правдивість відтворених ним при слідчому експерименті даних.

Доводи обвинуваченого про недопустимість вказаного доказу колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначений протокол, в основному відповідає вимогам визначеним ст. 240 КПК України.

Вказана процесуальна дія була проведена слідчим з участю понятих, які своїми підписами, як і ОСОБА_8 та його захисник посвідчили вказаний протокол та не висловлювали зауважень та доповнень, в тому числі щодо невідповідності транспортного засобу, який був статистом, погодніх та дорожніх умов.

В протоколі зазначено місце проведення (автодорога Житомир-Сквира), відсутність у протоколі назви рулетки, яка використовувалась для вимірів та цифрового пристрою за допомогою, якого було зроблено фотографії на думку колегії суддів є формальними, а не істотними недоліками та не вказують про неналежність чи недопустимість доказу.

Враховуючи обставини, які з`ясовувались в ході слідчого експерименту, а зокрема місце знаходження транспортних засобів, місце їх зіткнення, відстань, швидкість її подолання зі слів ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає порушень, які очевидно свідчили б про її неправильність, оскільки та обставина, що було використано іншу марку легкового транспортного засобу та проведено процесуальну діє в іншу пору року на думку колегії суддів не впливало на отримані в ході слідчого експерименту вихідні дані.

Не погоджується колегія суддів і з доводами про неправильне визначення довжини відстані, які подолав автомобіль ВАЗ до місця зіткнення, оскільки обвинувачений вказуючи в скарзі про значну меншу відстань, яку він визначив з врахуванням ширини проїжджої частини по прямій не враховує рух транспортного засобу по дузі під час повороту.

На основі вихідних даних отриманих за результатами експертиз технічного стану автомобілів, схеми огляду ДТП, слідчого експерименту із ОСОБА_8 та показань потерпілого ОСОБА_12 , за висновком експертизи №479/496/18-25 від 27.03.2018 було встановлено, що з технічної точки зору, місцем зіткнення автомобіля «Фольцваген Гольф» з автомобілем «ВАЗ 2107», розташовувалося на лівій смузі руху (в напрямку до м. Житомира), перед зафіксованим осипом скла.

У даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Фольцваген Гольф» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_12 відповідно до вимог 10.1 та 10.4. цих Правил.

З технічної точки зору та у відповідності до проведених розрахунків в діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які стали причиною створення аварійної обстановки та виникненням даної ДТП. (а.к.п. 92-97).

Допитаний у суді експерт ОСОБА_16 підтвердив свої висновки та зазначив, що моментом виникнення небезпеки для руху ОСОБА_8 у даному випадку був початок виконання потерпілим маневру розвороту, адже сам по собі факт того, що потерпілий здавав назад не створює небезпеку для руху обвинуваченому. Експерт погодився, що при умові виявлення ОСОБА_8 небезпеки для руху, а саме маневру розвороту ОСОБА_12 , за 15 м, як стверджував у суді обвинувачений, останній не мав би технічної можливості уникнути зіткнення. Проте, враховуючи визначену величину зупинного шляху автомобіля обвинуваченого «Фольцваген Гольф», дані слідчого експерименту із останнім про те, що швидкість руху його транспортного засобу складала близько 90 км/год, а час, за який ОСОБА_12 здійснює маневр розвороту до місця ДТП за 4,3 4,6 секунди, можна стверджувати, що момент, коли ОСОБА_8 об`єктивно спроможний був виявити початок виконання потерпілим маневру розвороту, виник на відстані 115 м, що давало йому можливість уникнути зіткнення.

Суд першої інстанції на переконання колегії суддів дійшов правильного висновку, що передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки, настали саме через порушення обвинуваченим ОСОБА_8 , а не потерпілим ОСОБА_12 Правил безпеки дорожнього руху, оскільки у ОСОБА_8 була об`єктивна можливості своєчасно виявити виконання потерпілим маневру розвороту, як небезпеку для руху, так і уникнути зіткнення з ним.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що причиною ДТП стали неправомірні дії водія «ВАЗ 2107» ОСОБА_12 , які виразились в тому, що останній, перед початком маневру розвороту не пересвідчився в безпечності даного маневру, чим порушив п. 10.1 ПДР України, тобто перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, а також пункт 10.4. ПДР України, а саме перед поворотом ліворуч не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині в напрямку свого руху, а почав маневр з правого узбіччя не спростовують висновки суду, оскільки ці порушення не перебувають прямому причинному зв`язку з ДТП.

Не свідчить про неправильність висновків суду і деяка суперечливість в показаннях потерпілого, який спочатку не повідомляв, що здійснював рух заднім ходом, однак в подальшому визнав, що пропустив поворот та здавав заднім ходом, оскільки така невідповідність була врахована судом, перевірена шляхом допиту експерта та обґрунтовано визнана такою, що не спростовує пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Не погоджується колегія суддів з доводами прокурора про те, що відповідно до висновків суду першої інстанції обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому не може вважатись - активне сприяння розкриттю злочину.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 надавав органам дізнання та досудового слідства допомогу в установленні невідомих їм обставин справи та будучи в статусі свідка погодився на проведення слідчого експерименту, давав пояснення та показання, що і було враховано слідчим при складанні обвинувального акту з яким погодився і прокурор, який подав апеляційну скаргу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи прокурора про необхідність виключення вказаної обставини лише з тих підстав, що ОСОБА_8 не визнає вини не є переконливими, враховуючи і його протилежну позицію під час завершення досудового розслідування.

На думку колегії суддів активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною та не залежить від позиції захисту, яку займає обвинувачений в ході судового розгляду.

Не є обґрунтованими і доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, а зокрема не призначення додаткового покарання, оскільки таке покарання за санкцією не є обов`язковим, злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, є необережним, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого не встановлено, ОСОБА_8 працює підприємцем та використовує у своїй діяльності транспортний засіб.

Суд першої інстанції врахувавши зазначені обставини прийшов висновку про можливість незастосування додаткового покарання з таким висновком погоджується і колегії суддів, оскільки доводи прокурора, що зводяться фактично до невизнання вини обвинуваченим, не вказують про очевидну несправедливість призначеного покарання.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: