Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер № 490/262/19
Номер провадження № 1-кп/490/10/2019
06 лютого 2019 року місто Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м.Києва, громадянин України, українець, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
02.08.2013р. громадянин ОСОБА_4 уклав Контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України.
Відтак, з 02.08.2013р., тобто з моменту укладання контракту, він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 від 23.03.2016р. №62, старший матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого навідника 2-го розрахунку 1-го артилерійського взводу 11-ої артилерійської батареї 4-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Крім того, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014р. на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, старший матрос ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Будучи військовослужбовцем, старший матрос ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Про порядок проходження військової служби старшому матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Разом з тим, 14 липня 2016 року о 08 год. 00 хв. старший матрос ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за військової служби за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно до парку військової частини НОМЕР_1 військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем тимчасового проживання, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
26 липня 2016 року о 18 год. 30 хв. старший матрос ОСОБА_4 , добровільно з`явився до військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Крім цього, 10 жовтня 2016 року о 08 год. 00 хв. старший матрос ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за військової служби за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно до парку військової частини НОМЕР_1 військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
26 листопада 2018 року о 08 год. 00 хв. старший матрос ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та повідомив про себе як про військовослужбовця який не з`явився вчасно до місця несення служби та виявив бажання продовжити службу, однак наказом командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 від 26.11.2018р. №272 старшого матроса ОСОБА_4 було звільнено з лав збройних сил у запас.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, що кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що у 2013 році підписав контракт на проходження військової служби. Служив у званні старшого матроса на кораблі " ОСОБА_5 ", однак у 2016 році був переведений на службу до АДРЕСА_2 . Пояснив суду, що через складні сімейні стосунки вчасно не з`явився до військової частини влітку 2016 року і повторно восени того ж року. У скоєному щиро покаявся, просив суд суворо його не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він не з`явився вчасно на службу без поважних причин, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює не офіційно, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває та обставини, що пом`якшують його покарання.
Таким чином, суд, з урахуванням ступіню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, приходить до висновку про необхіждність призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на строк один рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання або роботи.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1