Справа № 175/4385/18
Провадження № 1-кс/175/1496/18
У Х В А Л А
іменем України

09 листопада 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про арешт майна, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0001555 від 08.11.2018 року, у рамках якого було подано клопотання,
В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що До ЧЧ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від оператора "102" про те, що 07.11.2018 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: Дніпровський район, на території Новоолександрівської сільської ради, поблизу Криворізької траси, у лісосмузі здійснювала незаконну порубку дерев.

08.11.2018 слідчим Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході огляду від 07.11.2018 року було виявлено складані у кучу стовбури деревини схожої на «акацію білу» у кількості 60 шт. довжиною до 1 м, діаметром від 28 до 55 см, які передано на відповідальне зберігання до Совхоза «Дзержинского», Дніпровського району, Дніпропетровській області, бензопилу зеленого кольору із маркуванням «Зініт» та бензопила помаранчевого кольору без маркування, які було вилучено.

Слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Прокурор до початку судового засідання надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі просив задовольнити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, який підтримав клопотання, встановив наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, а також гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковій формі, що знаходяться на банківський рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

08.11.2018 слідчим Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Враховуючи положення ст. 173 КПК, суд приймає до уваги, що метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту тимчасово вилученого майна є збереження речових доказів, а також те, що вказане майно є предметом та знаряддям злочину. Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на вказане майно, вважає за необхідне накласти арешт на речові докази: стовбури деревини акації та бензопили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони особам, у володінні яких перебувало зазначене майно, розпоряджатися ним будь-яким чином та використовувати його, на майно:

*стовбури деревини схожої на «акацію білу» у кількості 60 шт. довжиною до 1 м, діаметром від 28 до 55 см,

*бензопилу зеленого кольору із маркуванням «Зініт».

*бензопилу помаранчевого кольору без маркування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1