1-кп/278/80/19

У Х В А Л А
Іменем України

10 травня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про відвід прокурору ОСОБА_3 , мотивуючи його тим, що ОСОБА_3 11.04.2019 призначена першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_7 , який неуповноважений на призначення прокурора прокуратури Житомирської області на підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 надала суду доручення (у порядку ст. 37 КПК України), на представництво у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає до задоволення з огляну на таке.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був затверджений та направлений до суду прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 .

Підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами прокуратури Тернопільської та Житомирської області, які, у відповідності до вимог КПК України, є органами регіональної прокуратури.

У відповідності до ч. 3 ст. 37 КПК України призначення, зміна або визнання групи прокурорів регіональної прокуратури належить до компетенції керівника або заступника саме цієї регіональної прокуратури.

З постанови про зміну групи прокурорів від 11 квітня 2019 року, убачається, що у групу прокурорів регіональної прокуратури, які будуть підтримувати обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, включені прокурори прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прокурори прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , які, у відповідності до вимог КПК України, є прокурорами органу регіональної прокуратури.

Однак відповідно до ст. 37 КПК України, прокурор ОСОБА_3 не має повноважень прокурора на участь у даному кримінальному провадженні, оскільки призначена заступником Генерального прокурора, тобто іншим органом прокуратури, яка не перебуває у процесуальних відносинах із регіональною прокуратурою.

Підтримання публічного обвинувачення у цьому кримінальному провадженні прокурором регіональної прокуратури, визначеному заступником Генерального прокурора, нівелює вимоги ст. 37 КПК України, а саме порушує процесуальну незалежність прокурора у даному провадженні.

Разом з тим за правилами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, при цьому прокурором вищого рівня для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів регіональної прокуратури є керівник або заступник регіональної прокуратури відповідно до розподілу обов`язків.

Статтею 77 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь прокурора у кримінальному провадженні, у тому числі в разі існування обґрунтованих сумнівів в неупередженості прокурора.

Відповідно до ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.

З огляду на викладене, оскільки прокурор ОСОБА_3 є прокурором прокуратури Житомирської області, а не прокурором Генеральної прокуратури, то заступник Генерального прокурора не уповноважений визначати останню процесуальним керівником у згаданому кримінальному провадженні.

Водночас, чинним КПК України, зокрема, ч. 1 ст. 37 КПК України не передбачено надання доручення прокурору на підтримання обвинувачення у суді.

Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду прокурора.

Разом з тим, суд оглянувши постанову про зміну групи прокурорів від 11.04.2019, не може ідентифікувати прокурора ОСОБА_3 , як прокурора у даному кримінальному провадженні, а саме, що вказаний у постанові прокурор ОСОБА_3 є ОСОБА_12 , ОСОБА_13 або ОСОБА_14 тощо.
Стаття 291 КПК України є імперативною нормою та визначає конкретний перелік вимог, які має містити обвинувальний акт.

Подальший розгляд справи із участю прокурора ОСОБА_3 фактично нівелює вимоги вказаної статті.
Суд звертає увагу керівника регіональної прокуратури на той факт, що у судове засідання вдруге поспіль з`являється неуповноважений прокурор, що у свою чергу призводить до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо розгляду справи протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 291 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 .

Відвести прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Копію даної ухвали направити керівнику прокуратури Тернопільської області для забезпечення участі у розгляді наведеного кримінального провадження належного прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: