Дата документу 01.11.2018 Справа № 335/9599/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9599/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/78/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 в якій також порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2018 року, якою

частково задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 14.09.2018 року в ході обшуку автомобілю «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_7 .

Згідно з ухвалою, старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням про арешт вилучене під час проведення обшуку 14.09.2018 року автомобілю «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору. Державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002461 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у кримінальному провадженні №0002461 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, 14.09.2018 року у період з 20-36 години до 00-15 години 15.09.2018 року проведено автомобілю марки «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору. Державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який розташований на паркові біля торгівельного центру «АМСТОР» за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Східний, буд.75.

В ході проведення обшуку органом досудового розслідування було виявлено та вилучено речі, які на думку органу досудового розслідування мають істотне значення для проведення досудового розслідування, оскільки зберегли на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям п.2 ст.167 КПК України та у подальшому будуть використані в якості доказів обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчий суддя зазначив, що строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчим дотримано.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні. Слідчим доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, скільки існують підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження. Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що вилучені під час обшуку автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору. Державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 , а також обкладинка для документів (іконка), дисконтні карти у кількості 2 штук, не мають значення у даному кримінальному провадженні, оскільки слідчим не доведено необхідність такого арешту, зокрема не доведено, що дане майно має значення для вирішення кримінального провадження та є речовим доказом по справі.

Таким чином, враховуючи викладене та враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення Конвенції, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки вона є незаконною та не обґрунтованою, а клопотання слідчого безпідставним В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим в порушення приписів ст.173 КПК України не надано докази, які б свідчили про володіння, користування чи розпорядження третіми особами майном щодо якого заявлено клопотання про арешт, а також підтверджували співмірність обмеження права власності підозрюваного та третіх осіб, які мають відповідні права на майно, зазначене у клопотанні. Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам КПК України, а саме: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; достатність доказів, які вказують на можливий розмір шкоди та цивільного позову; наслідки арешту для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Слідчим не доведено, а судом належним чином не перевірено, чи має вилучене майно відношення до розслідування даного кримінального провадження. Крім того, слідчим суддею взагалі не перевірено той факт, що клопотання слідчим подано17.09.2018 року, за спливом 48 годин після вилучення майна згідно протоколу обшуку від 14.09.2018 року, що на думку апелянта є наслідком неправомірне накладення арешту на майно, яке повинно бути повернуто негайно особі, у якої воно було вилучено.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначено, що вступна та резолютивна частина ухвали слідчим суддею оголошена 24.09.2018 року, останній день на оскарження якої припадав на 30.09.2018 року, що є неділею, вихідним днем, тому апеляційну скаргу подано в понеділок 01.10.2018 року. Тому вважає, що строк було пропущено з поважних причин, просить суд апеляційної інстанції його поновити.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.09.2018 року про арешт майна та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Зі змісту вимог апеляційної скарги випливає, що адвокат ОСОБА_9 оскаржує рішення слідчого судді щодо накладення арешту усього майна переліченого в ухвалі від 24.09.2018. Разом з цим колегія суддів зазначає, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01.11.2018, яка постановлена до розгляду цього провадження, була задоволена інша апеляційна скарга на цю ж ухвалу слідчого судді від 24.09.2018. Ухвала була скасована в частині накладення арешту на автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 № НОМЕР_3 , брелок з ключем від автомобіля «Toyota», брелок до автомобіля «Toyota», посвідчення на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_4 (Преса), і постановлена нова, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого накладенні арешту на вищевказане майно. Відтак предмет оскарження у виді арештованого майна: автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 № НОМЕР_3 , брелок з ключем від автомобіля «Toyota», брелок до автомобіля «Toyota», посвідчення на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_4 (Преса) в цьому апеляційному провадженні відсутній.

Заслухавши доповідь судді; адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які діють в інтересах власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Положенням ст.117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Оскаржуване рішення слідчого судді винесено 24 вересня 2018 року, однак повний текст ухвали вручено захиснику під розписку 04.10.2018. Адвокат зазначає, що скарга подана 01 жовтня 2018 року, наступного робочого дня після закінчення відповідного процесуального строку. Суд апеляційної скарги не в змозі встановити коли саме адвокатом була подана апеляційна скарга, оскільки вона направлялася кур`єрською доставкою, однак на конвертах відповідна інформація відсутня. Враховуючи вказані обставини з метою дотримання базових засад правосуддя, колегія суддів вважає у цьому випадку, причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно за сукупністю ознак, передбачених в ст.98 КПК України відноситься до речових доказів (оскільки може зберігати відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження), відтак існували реальні підстави для накладення арешту на нього відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

Доводи апелянта на предмет процесуальних порушень щодо строку подачі клопотання є обґрунтованими, однак ці обставини не свідчать про хибність висновків слідчого судді на предмет вирішення клопотання по суті. Вказані порушення на переконання колегії суддів не можуть бути визнані істотними і такими, що тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді. До того ж слідчим суддею приймалося рішення щодо оновленого клопотання, яке надійшло до суду після усунення недоліків.

Доводи захисника на предмет того, що арештоване майно не відповідало ознакам, передбаченим ст.98 КПК України, а відтак відсутня мета накладення арешту обумовлена збереженням речових доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими. Арештоване майно, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому воно підпадає під ознаки речових доказів.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи, що слідчий суддя не перевірив клопотання на предмет його відповідності КПК України. Первинне клопотання про арешт майна поверталося слідчому саме для усунення таких недоліків. Крім того обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення було предметом неодноразових розглядів клопотань щодо застосування інших заходів забезпечення кримінального провадження.

Посилання на порушення слідчим суддею приписів ст.173 КПК України, в сенсі того, що не було перевірено хто є власником арештованого майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки арешт накладався з метою збереження речових доказів, а в цьому випадку арешт може бути накладений на майно будь-якої особи, а не виключно підозрюваного. Крім того, з матеріалів провадження випливає, що майно на яке було накладено арешт належить саме підозрюваному, оскільки і при розгляді клопотання і при апеляційному розгляді другою стороною виступають захисники підозрюваного, як власника арештованого майна, а не інші особи.

Посилання адвоката на те, що слідчим суддею не було перевірено як саме було проведено обшук в автомобілі (чи здійснювалась технічна фіксація), не є переметом розгляду на теперішній стадії процесу (арешт майна), і має досліджуватися при розгляді провадження судом по суті при вирішенні питання щодо належності і допустимості доказів.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання обґрунтовано встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховано правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказували на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, встановлено, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (принаймні докази зворотного відсутні), прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційних скарг правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити цей строк.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2018 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 14.09.2018 року в ході обшуку автомобілю «Toyota Land Cruiser 200» чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_7 , (з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 01.11.2018) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3