Провадження №1-кс/369/4414/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005977 від 25.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 25.09.2017 року близько 00.50 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем «Dodge Stratus», реєстраційний номер ( НОМЕР_1 , та рухався в м. Боярка по вул. Білогородській у напрямку вул. Садова, що в Києво-Святошинському районі Київської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, поблизу перехрестя вул. Білогородської з вул. Ак. Вернадського в м. Боярка, водій ОСОБА_4 проявив неуважність та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не контролював його рух, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини на узбіччя дороги в напрямку його руху, де здійснив наїзд на дерево.

В результаті ДТП пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку, епідуральна гематома правої скроневої ділянки, перелом потиличної кістки справа з переходом на основу черепа, пневмоцефалія, гематосинус основної пазухи, двобічний посттравматичний отит, які в своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №198/Д від 01.12.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п.: 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «а, б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 12.1. (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) 31.4.1 «а» (Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.1. Гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 2.3 «а, б», 12.1, 31.4.1 «а» Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Коцюбинське Ірпінського району Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, працює фрезерувальником у ТОВ «ОПР», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

30.10.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 25.09.2017;

- схемою до протоколу огляду місця ДТП;

- речовими доказами автомобілем «Dodge Stratus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з характерними для ДТП пошкодженнями;

- висновком експерта №12-1/2118 від 29.11.2017 року, щодо технічного стану транспортного засобу;

- висновком судово-медичної експертизи №198/Д від 01.12.2017 року;

- висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи №70/к/12-1/1728.

- показами потерпілого ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за який становить від 3 до 8 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

підозрюваний є місцевим мешканцем;

підозрюваний притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, маючи реальну можливість пересуватись та знаючи про фактичне місце проживання та місце роботи потерпілого у провадженні ОСОБА_7 може незаконно впливати на нього, змушуючи із застосуванням психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, який дає реальну можливість вільного пересування, може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи все вищезазначене, ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний час (з 22.00 год. до 06.00 год.) за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час (з 22.00 год. до 06.00 год.) зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, в тому числі вчинення підозрюваною нового кримінального правопорушення.

Тому слідчий просив обрати щодо підозрюваного підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське Ірпінського району Київської області, українця, громадянина України, освіта вища, працює фрезерувальником у ТОВ «ОПР», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, однак такого, що притягається до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час (з 22.00 год. до 06.00 год.).
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти вимог клопотання заперечували, просили обрати відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, враховуючи його вікові та психологічні особливості, наявності у нього місця реєстрації та постійного проживання, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005977 від 25.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народженнянаступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Києво-Святошинський ВП ГУНП в Київській області.

Строк дії ухвали 2 місяці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1