Справа № 211/912/16-к
Провадження № 1-кп/211/318/19
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

його представника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001375 відносно:

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого у Криворізькому локомотивному ДЕПО ТЧ № 2 на посаді машиніста електровозу, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 23.05.2015 року, приблизно о 03:30 годині, разом із раніше знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийшли до 6-ї підстанції КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги», яка розташована за адресою: вул. Ленінського Комсомолу, 9 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, з метою надання ОСОБА_6 медичної допомоги в зв`язку з травмою ноги, яку він отримав 22.05.2015 року.

Прийшовши до вказаної установи, ОСОБА_6 звернувся за медичною допомогою до фельдшера ОСОБА_8 , який перебував на добовому чергуванні на робочому місці та виконував свої функціональні обов`язки.

ОСОБА_8 , діючи згідно примірного положення про станцію швидкої медичної допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України від 29.08.2008 р. № 500, повідомив ОСОБА_6 про необхідність госпіталізації до лікарні для надання медичної допомоги, на що ОСОБА_6 обурився та в грубій формі почав вимагати від ОСОБА_8 невідкладного надання йому медичної допомоги на місці, хоча у невідкладній медичній допомозі не було потреби.

В подальшому між ОСОБА_6 , з однієї сторони, та ОСОБА_8 , з іншої сторони, виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на умисне спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 23.05.2015 року близько 03:45 години, знаходячись біля приміщення 6-ї підстанції КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги», яка розташована по вул. Ленінського Комсомолу, 9 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, діючи умисно, цілеспрямовано, зі значною силою, наніс ОСОБА_8 невстановлену кількість ударів руками, зжатими в кулак, в область голови, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась забоєм головного мозку з його набряком, які згідно висновку експерта № 1538 від 06.08.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, визнав частково, позовні вимоги визнав у розмірі 500 грн. Суду пояснив, що 23.05.2015 року він, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийшли до станції швидкої допомоги, щоб оглянули його ногу, яка набрякла. На крильці стояв потерпілий ОСОБА_15 , який, коли він звернувся до нього стосовно допомоги, відповів грубо. Потім ОСОБА_15 , коли обвинувачений намагався зайти до приміщення швидкої допомоги, вдарив його. Він наніс удар потерпілому лише в область плеча, але не голови, ОСОБА_16 у відповідь на удар ОСОБА_15 , вдарив того в область голови один раз. Першим бійку почав потерпілий, в бійці приймали участь троє: він, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Офіційно більше ніде не звертався, лікувався не офіційно, тому підтвердити ніяк не може. Про те, що потерпілий лежав у лікарні він дізнався через півтора місяці. Вважає, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не бачили бійки, так як вийшли з приміщення тоді, коли бійка скінчилась. Удар у голову потерпілому він не наносив, тому вважає, що його дії по відношенню до потерпілого не могли спричинити таких тілесних ушкоджень. Йому швидка допомога не оказувала ніякої допомоги, хоча у нього була розсічена брова.

Не дивлячись на часткове визнання вини, вина обвинуваченого підтверджується показами потерпілого, свідків.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що він фельдшер швидкої медичної допомоги, 23.05.2015 року він був на цілодобовому чергуванні, близько 03-30 год. ночі він почув гавкіт собаки та вийшов на крильце станції швидкої допомоги. Там стояли обвинувачений ОСОБА_6 , з ним був ще один чоловік та жінка. Вони попросили оглянути ногу ОСОБА_6 , потерпілий візуально оглянув та сказав про необхідність зареєструватися, та звернутися до травмпункту, зробити рентген, щоб точно встановити травму, перелом чи забій. На що ОСОБА_6 сказав, що нікуди не поїде і вимагав чимось помазати йому ногу, при цьому виражався нецензурною лайкою. Потерпілий відповів, що ногу помазати немає чим і зайшов у приміщення, потім ОСОБА_6 його знову покликав. Потерпілий повторно вийшов, а ОСОБА_6 вдарив його кулаком в обличчя, потерпілий його відштовхнув. Далі ззаду потерпілого почав бити інший чоловік ОСОБА_11 . Потерпілий став захищатися та боротися з ОСОБА_11 , обхопив його руками та тримав, щоб той заспокоївся. У цей час ззаду ОСОБА_6 почав бити потерпілого руками зжатими в кулак по голові багато разів, близько 5 раз. Потім вибігли співробітники станції швидкої допомоги та відтягнули ОСОБА_6 від потерпілого, потерпілий та ОСОБА_11 відпустили один одного і все припинилося. Потерпілий вказує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп`яніння. Викликали поліцію, коли приїхала поліція потерпілому стало погано і його госпіталізували. Потерпілий перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні тривалий час. Заявлений цивільний позов підтримує повністю та просить задовольнити. Може він і відповів обвинуваченому грубо, однак це не привід наносити тілесні ушкодження з боку обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що навесні 2015 року близько 03-40 год. вночі він знаходився на роботі - станції Швидкої медичної допомоги, знаходячись в кімнаті відпочинку він почув крики та якусь метушню і вийшов на крильце, він побачив як потерпілий ОСОБА_20 тримає за голову ОСОБА_11 , а в цей час ззаду ОСОБА_6 б`є потерпілого по голові, затилку 3-4 рази вдарив, рукою зжатою в кулак. ОСОБА_6 по відношенню до свідка стояв боком, тому він добре бачив, що удари були кулаком в голову потерпілого. Він з ОСОБА_21 відтягнули ОСОБА_6 від потерпілого, а обвинувачений весь час кидався битися до потерпілого, потім вони розійшлися, приїхала поліція. У ОСОБА_11 він бачив трохи крові на голові. ОСОБА_8 після цієї події тривалий час лежав у лікарні. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 знаходилися у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 був на зміні в той час, тому на ньому була червона жилетка з надписом швидка медична допомога.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_21 суду пояснив, що він є водієм швидкої медичної допомоги, на весні 2015 року він почув крики та вийшов на крильце станції швидкої медичної допомоги, побачив, що ОСОБА_8 , зігнувшись тримає ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 у цей час зверху бив по голові в затилочну частину голови потерпілого руками зжатими в кулак, потім свідок з ОСОБА_19 відтягнули ОСОБА_6 від ОСОБА_8 , а він намагався достати до нього та весь час кидався в бійку. Коли приїхала поліція, потерпілому було погано, а вранці того ж дня зі струсом мозку його було госпіталізовано до лікарні. Обвинувачений та ОСОБА_11 були в стані алкогольного сп`яніння, це було видно з їх манери, поведінки та мови. ОСОБА_6 кульгав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 22.05.2015 року в нього був день народження, але він не святкував його, просто поїхав з ОСОБА_6 на дачу, там ОСОБА_6 поранив ногу, ввечері близько 22-00 год. вони з дачі поїхали додому до ОСОБА_6 , де весь вечір та вночі просто дивилися телебачення, при цьому ніяких спиртних напоїв не розпивали. 23.05.2015 року вночі прийшла ОСОБА_12 дружина ОСОБА_6 з роботи, побачила набряклу ногу чоловіка, вона сказала, що треба звернутися за медичною допомогою, близько 04-00 год. свідок разом з ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_12 пішли на станцію швидкої медичної допомоги, яка знаходиться недалеко біля будинку ОСОБА_6 , щоб звернутися за медичною допомогою, так як у ОСОБА_6 була набрякла нога і він скаржився на біль в нозі, кульгав. Коли вони підійшли до крильця станції, на ньому стояв потерпілий, ОСОБА_6 попросив допомоги, оглянути та чимось помазати ногу, а потерпілий грубо відповів та ногу не оглянув. Потім ОСОБА_6 хотів зайти до приміщення, щоб звернутися до когось іншого за допомогою, а потерпілий наступив йому на ногу та відштовхнув, ОСОБА_6 упав. Потім ОСОБА_11 піднявся на крильце, де його в обличчя вдарив потерпілий, свідок наніс йому удар у відповідь один раз. У цей час ОСОБА_6 піднявся на крильце, потерпілий його вдарив рукою в обличчя, ОСОБА_6 упав. Потім потерпілий вдарив свідка головою о перило та тримав ОСОБА_11 , обхопивши руками. Ірина Живага весь цей час стояла біля крильця. Щоб ОСОБА_6 бив потерпілого, свідок не бачив. Потерпілий не пропонував ОСОБА_6 зареєструватися, не оглянув ногу, не пропонував звернутися до лікарні, просто відразу відповів грубо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює в службі таксі, в травні 2015 року вночі вона повернулася з роботи додому, її чоловік ОСОБА_6 та товариш ОСОБА_11 були вдома, дивилися телевізор, спиртного не розпивали. Вона побачила ногу ОСОБА_10 та сказала, що треба звернутися за медичною допомогою, так як нога сильно набрякла і чоловік не міг на неї ставати. Вона з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 пішли до станції швидкої медичної допомоги, яка знаходиться біля їх будинку. Туди ходять місцеві люди зміряти тиск чи за іншими медичними послугами, тому машину швидкої допомоги вони не викликали, вважали, що правильно буде піти самим. Коли вони підійшли до крильця станції на ньому стояв ОСОБА_8 потерпілий, ОСОБА_22 звернувся до нього і попросив оглянути ногу і чимось помазати, надати першу медичну допомогу, на що потерпілий відповів «Чем я намажу казюлей с носа», ця відповідь була дуже грубою та агресивною, збентежила ОСОБА_6 , він сказав як можна себе так поводити. ОСОБА_6 хотів пройти далі в приміщення, щоб знайти лікаря, який би допоміг та оглянув ногу. ОСОБА_8 не дав зайти, наступив ОСОБА_6 на хвору ногу і відштовхнув, від чого ОСОБА_6 впав. Коли ОСОБА_6 піднявся, хотів відштовхнути потерпілого, щоб пройти, але потерпілий наніс йому удар в обличчя, від чого ОСОБА_6 впав. Потім піднявся на крильце ОСОБА_11 і вдарив в голову один раз потерпілого ОСОБА_8 , той також наніс удар ОСОБА_11 схопивши його ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 головою о трубу, перило крильця станції, від чого у ОСОБА_11 пішла кров з голови. Коли піднявся ОСОБА_6 і хотів вдарити ОСОБА_8 , щоб той відпустив ОСОБА_11 , але промахнувся, потім ОСОБА_6 почав ззаду відтягувати ОСОБА_8 від ОСОБА_11 і вони боролися втрьох. Побачивши кров у ОСОБА_11 , свідок почала сильно кричати, на її крик вибігли два інших співробітники станції і розняли бійку. Свідок викликала поліцію. Так ногу ОСОБА_6 ніхто й не оглянув. Потерпілий розбив голову ОСОБА_11 та брову ОСОБА_6 , але вони не зверталися з цього приводу за медичною допомогою та не думали, що все так буде. Свідок вказує, що спровокував бійку потерпілий, він вів себе агресивно та грубо, і відмовився надати медичну допомогу, першим почав бійку. Пізніше наступного дня вони звернутися в лікарню, де ногу оглянули та призначили лікування.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 , підтвердив що проводив відносно потерпілого ОСОБА_8 судово - медичну експертизу. Експерт пояснив, що експертне дослідження проводилося на підставі історії хвороби. Розмежувати кількість нанесення ударів та хто їх завдав не має можливості так як у медичних документах не визначено наявність та кількість зовнішніх тілесних ушкоджень в області голови та обличчя потерпілого. Взагалі всі ушкодження голови та обличчя які викликали черепно мозкову травму оцінюються у сукупності так як кожне ушкодження може викликати таку травму, тому розмежувати удари не можливо. Також експерт зазначив, що спричинення потерпілому таких ушкоджень що зазначені у висновку можуть виникнути від одного удару кулаком в область голови. У порівнянні з нанесенням ударів в плече такі тілесні ушкодження як черепно мозкова травма могли виникнути при падінні . При травмі головного мозку не обов`язково можуть бути зовнішні ознаки. Набряк головного мозку потерпілому було встановлено лікарями із клінічних показників.

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

Заявою ОСОБА_8 від 23 05 2015 року ( а.с. 54,61 ) ;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 09.02.2016 року ( а.с. 89-91 );

-протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_12 від 18.02.2016 року;

-протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_11 від 18.02.2016 року ( а.с 92- 95 );

-протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 23.02.2016 року ( а.с 114-117 ) ;

-протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 від 23.02.2016 року ( а.с. 122-124 );

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 25.02.2016 року( а.с. 126-127 );

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 25.02.2016 року( а.с. 128);

-висновком судово-медичної експертизи № 1538 від 06.08.2015 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась забоєм головного мозку з його набряком, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я ( а.с. 147-149 );

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 352 від 26.02.2016 року ( а.с. 152-153 ).

Оцінюючи зібрані по справі докази та з урахуванням всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості, і достовірності, суд вважає, що в сукупності зібраних доказів в їх взаємозв`язку та достатності вина обвинуваченого доказана та знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні.

До показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_12 є дружиною обвинуваченого, а ОСОБА_11 другом, та розцінює їх як спробу вигородити обвинуваченого з метою уникнення відповідальності. З їх слів потерпілий наносив тілесні ушкодження як обвинуваченому, так і свідку, однак вони за медичною допомогою не звертались, побої не фіксували, тобто їх пояснення ніяким чином не підтверджуються.

Не знайшло в судовому засіданні об`єктивного підтвердження про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на встановлені судом докази, показання учасників кримінального провадження та свідків, суд приходить висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_6 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.122 КК України за ознаками умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про міру покарання, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив злочин який у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості, визнав себе винним частково, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем праці позитивно, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, відповідно до вимог ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, не встановлено.

Разом із цим, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив застосувати щодо нього акт амністії у зв`язку з тим, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, та дав на це письмову згоду.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання щодо застосування відносно обвинуваченого акту амністії.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні поклалася на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІI від 22.12.2016 року.

Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 159 копія свідоцтва про народження).
Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», інкриміновані йому злочини не є тяжким, останній на момент набрання чинності цим Законом має малолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, та згідно його заяви просить застосувати щодо нього акт амністії, суд вважає, що ОСОБА_6 підпадає під дію п. «в» ст. 1 цього Закону, а тому його слід звільнити від відбування покарання.

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлені.

В межах розгляду цього кримінального провадження прокурор та потерпілий заявили цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_8 просив стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, яку він витратив на лікування, у сумі 2 502,76 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн., яку вважає справедливою та розумною, рівноцінну його стражданням.

Прокурор в інтересах КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» просить стягнути з обвинуваченого витрати, понесені закладом на лікування потерпілого ОСОБА_8 протягом 18 днів, у сумі 3 135,96 грн.

Дослідивши матеріали позову:

- надані прокурором докази на обґрунтування позову у частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3 135,96 грн. на користь держави в особі Комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2»,

- надані потерпілим квитанції та чеки на придбання ліків на суму 2 502,76 грн,

суд вважає, що позови в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана злочином, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. на його користь з обвинуваченого, підлягають задоволенню, однак частково, виходячи з розумності та доведеності позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Така шкода, виходячи з п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній… особі неправомірними… діями…, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості фізичних, душевних і емоційних страждань, які переніс потерпілий у зв`язку з умисними діями обвинуваченого, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягають стягненню з обвинуваченого та користь потерпілого в сумі 10 000 грн., на думку суду дана сума справедливо, рівноцінно та розумно компенсує моральну шкоду завдану потерпілому злочинними діями обвинуваченого.

А також з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави в особі КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» підлягає стягненню матеріальний збиток в сумі 3 135, 96 грн.

Витрати про справі та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 ( один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання внаслідок акту амністії.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 2 502 (дві тисячі п`ятсот дві) гривні 76 копійок та моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Цивільний позов прокурора в інтересах Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» матеріальний збиток у сумі 3 135 (три тисячі сто тридцять п`ять) гривень 96 копійок.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1