Справа № 385/727/18
У Х В А Л А

про задоволення самовідводу

"20" березня 2019 р. м. Благовіщенське

Суддя Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши самовідвід, заявлений суддею Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 385/727/18, 1-кс/385/56/19 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

встановив:

Будучи визначеним в порядку ч.3 ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу для судового провадження по кримінальному провадженню № 385/727/18, №1-кс/385/56/19 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, головуючий суддя ОСОБА_4 заявив собі самовідвід. Підставою самовідводу вказав п.4 ч.1 ст.76 КК України - наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

На обґрунтування повідомив, що розглядав цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди і 06.11.2018 року виніс рішення по справі. Вказана справа була обумовлена обставинами, з приводу яких ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.368 КК України. Суддя вказує, що ним досліджувались та приймалось рішення з приводу обставин, які можуть бути використані захистом у кримінальному провадженні.

Суддя ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , повідомлені про дату, місце і час розгляду самовідводу, в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань, пояснень не направили.

Прокурор не заперечив проти задоволення самовідводу.
Дослідивши доводи заяви про самовідвід, заслухавши думку прокурора, суд прийшов до таких висновків:

Відповідно до змісту п.4) ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Мироненко і Мартенко проти України" у п. 66, зазначив, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" та "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства").

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Piersak v. Belgium (1982 р.) постановив, що внутрішні суди повинні викликати довіру у громадськості і, особливо, у обвинувачених в ході кримінального процесу, а також суддя, у відношенні якого є обґрунтовані побоювання недостатньої неупередженості повинен негайно взяти відвід.

Оскільки суддя ОСОБА_4 вказує, що розглянута ним цивільна справа була обумовлена обставинами, з приводу яких ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.368 КК України та, що ним досліджувались та приймалось рішення з приводу обставин, які можуть бути використані захистом у кримінальному провадженні, рішення у справі буде викликати сумніви у неупередженості судді. Тому самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.76, 81 КПК України,

ухвалив:

Задовольнити заяву судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 385/727/18, 1-кс/385/56/19 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1