печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4821/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:
01.02.2019 слідчий першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, за погодженням з прокурором групи прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні №0004215 від 17.11.2017.

Клопотання обґрунтовує тим, що Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004215 від 17.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що службові особи ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія», ТОВ «Газоторгова Компанія», ПАТ «Одеський припортовий завод», ПАТ «Одесагаз» в 2017-2018 роках, діючи за попередньою змовою, в результаті несанкціонованого відбору природного газу, шляхом зловживання службовим становищем, заволоділи майном Укртрансгаз на суму 427.9 млн. грн., тобто в особливо великих розмірах. Зокрема, 02.04.2018 ПАТ «Укртрансгаз» підтвердив номінацію ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» на транспортування у квітні 2018 року природного газу в обсязі 3000 тис. куб. метрів для ПАТ «Одеський припортовий завод». Пізніше, 06.04.2018 ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» подало реномінацію і збільшило обсяг заявленого для транспортування газу в квітні 2018 року до 13 000 тис. куб. метрів. Однак в кінці квітня 2018 року, за даними оператора ГТС споживання газу ПАТ «Одеський припортовий завод» становило 52 284 тис. куб. метрів.

Таким чином, виходячи з клопотання слідчого, обсяг газу, відібраного ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» на точці виходу з газотранспортної системи в квітні 2018 року і обсяг газу, спожитий ПАТ «Одеський припортовий завод» в квітні 2018 року, не відповідав і істотно перевищував підтверджений ПАТ «Укртрансгаз» обсяг газу, який був зазначений в реномінації на квітень 2018 року. Різниця між заявленим до споживання природного газу та фактично спожитим газом становить 39 284 тис. куб. метрів. У строк до 12.05.2018 ТОВ «Всеукраїнська Енерго компанія» не здійснила дій із балансування газотранспортної системи, зокрема, не повернула природний газ спожитий (перероблений) ПАТ «Одеський припортовий завод» понад підтвердженні обсяги, чим фактично завдала ПАТ «Укртрансгаз» збитків на суму 427.9 млн. грн.

Подальшим розслідуванням встановлено, що між ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» та ПАТ «Одеський припортовий завод» укладено договір №20/СН-244 від 21.12.2017 на переробку Давальницької сировини (природного газу) в готову продукцію Карбамід.

Слідчий зазначив, що на виконання умов вказаного договору ПАТ «Одеський припортовий завод» виконало із Давальницької сировини (природного газу) готову продукцію Карбамід. Разом з цим, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що зазначений карбамід частково було виготовлено із привласненого природного газу, що фактично належить ПАТ «Укртрансгаз», у зв`язку із чим даний карбамід фактично одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто набутий кримінально протиправним шляхом.

На даний час у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вказаний карбамід одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто набутий кримінально протиправним шляхом.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути клопотання за його відсутності та задовольнити у повному обсязі.

Представник власника майна в судове засідання не викликався, оскільки слідчий суддя, враховуючи наявність обставин, зазначених у клопотанні (ризики вчинення перешкод, які унеможливлять передачу та забезпечення ефективного управління майном), дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення передачі в управління майна.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.

Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004215 від 17.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що службові особи ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія», ТОВ «Газоторгова Компанія», ПАТ «Одеський припортовий завод», ПАТ «Одесагаз» в 2017-2018 роках, діючи за попередньою змовою, в результаті несанкціонованого відбору природного газу, шляхом зловживання службовим становищем, заволоділи майном Укртрансгаз на суму 427.9 млн. грн., тобто в особливо великих розмірах. Зокрема, 02.04.2018 ПАТ «Укртрансгаз» підтвердив номінацію ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» на транспортування у квітні 2018 року природного газу в обсязі 3000 тис. куб. метрів для ПАТ «Одеський припортовий завод». Пізніше, 06.04.2018 ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» подало реномінацію і збільшило обсяг заявленого для транспортування газу в квітні 2018 року до 13 000 тис. куб. метрів. Однак в кінці квітня 2018 року, за даними оператора ГТС споживання газу ПАТ «Одеський припортовий завод» становило 52 284 тис. куб. метрів.

Таким чином, як зазначив слідчий, обсяг газу, відібраного ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» на точці виходу з газотранспортної системи в квітні 2018 року і обсяг газу, спожитий ПАТ «Одеський припортовий завод» в квітні 2018 року, не відповідав і істотно перевищував підтверджений ПАТ «Укртрансгаз» обсяг газу, який був зазначений в реномінації на квітень 2018 року. У строк до 12.05.2018 ТОВ «Всеукраїнська Енерго компанія» не здійснила дій із балансування газотранспортної системи, зокрема, не повернула природний газ спожитий (перероблений) ПАТ «Одеський припортовий завод» понад підтвердженні обсяги, чим фактично завдала ПАТ «Укртрансгаз» збитків на суму 427.9 млн. грн.

У ході досудового розслідування, слідчим 12.12.2018 винесено постанову про визнання товарно-матеріальних цінностей (карбаміду) у кількості карбамід навалом 0.331 тон., карбамід в біг-бехаг 4 475.2 тон., розсипи карбаміду 34.412 тон, який фактично знаходиться на складах ПАТ «Одеський припортовий завод», речовими доказами.

Під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0004215 від 17.11.2017 на підставі ст.170 КПК України, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2018 у справі №757/62059/18-к, накладено арешт на карбамід, який фактично знаходиться на складах ПАТ «Одеський припортовий завод». Зазначений карбамід фактично знаходиться на зберіганні у ПАТ «Одеський припортовий завод» з квітня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Генеральної прокуратури України неодноразово надходили листи від ПАТ «Одеський припортовий завод», в яких підприємство просить вирішити питання про переміщення речових доказів (карбаміду) з території Товариства, оскільки не може відповідати за його схоронність в належному стані та подальше тривале зберігання може призвести до його псування.

Вартість карбаміду, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.12.2018 по справі №757/62059/18-к, значно перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

При цьому, зазначене арештоване майно карбамід, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004215 постановою від 12.12.2018 винесеної слідчим.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При винесенні даного рішення судом враховано правову позицію висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року про те, що арешт, поза сумнівом, застосували як проміжний захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності.

Так, згідно з абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

За абзацом четвертим частини першої статті 1 Закону, управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Абзацом першим частини першої статті 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 19 Закону, активи, визначені абзацом першим цієї статті, приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону, у разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Частиною першою статтею 21 Закону встановлено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Вимогами абзацу другого частини другої статті 21 Закону передбачено, що управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, між Національним агентством та управителем визначеним за результатами конкурсу відповідно до абзацу першого частини другої зазначеної статті Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 21 Закону, майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових.

У разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику.

Вимогами статті 24 Закону, встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя оцінює індивідуальні ознаки та властивості арештованого у даному кримінальному провадженні майна, вартість якого значно перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, що підтверджується матеріалами клопотання слідчого, та як наслідок виходить з того, що зазначені у клопотанні підстави для передачі майна на здійснення заходів з управління ним, мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та одночасно враховує, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити необхідність передачі такого майна на здійснення заходів з управління ним, з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Разом з тим, вжиття заходів щодо управління вказаним арештованим майном спрямоване на захист інтересів підозрюваних, оскільки гарантує власникам майна збереження його вартості, а також дає можливість збільшити цю вартість, тим самим компенсуються усі негативні наслідки застосування такого арешту.

Слідчим в судовому засіданні доведено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна та в результаті цього невжиття заходів щодо збереження арештованого майна утруднить або зробить неможливим (втрата, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості) застосування негативних наслідків до підозрюваних у разі винесення обвинувального висновку стосовно останнього, а у разі винесення виправдувального вироку може стати порушенням прав підозрюваного у вигляді втрати вартості майна за час його перебування під арештом, що в обох випадках унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, з метою збереження та збільшення економічної вартості майна, на яке накладено арешт, враховуючи при цьому процесуальну позицію сторони обвинувачення, яка вказує на неможливість самостійно здійснити управління вказаним майном, та враховуючи при цьому об`єктивну необхідність виключити прямий або опосередкований вплив та посягання підозрюваних на арештоване майно, запобігти можливості знищення, відчуження майна, виключення ймовірності користування майном, що дозволить підозрюваному продовжувати отримувати незаконні доходи (переваги) від набутого шляхом вчинення кримінальних правопорушень матеріальних благ та продовжувати злочинну діяльність та разом з тим, у випадку винесення виправдувального вироку зможе запобігти порушенню прав підозрюваного у вигляді втрати вартості майна за час його перебування під арештом, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення клопотання з метою досягнення завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 2, 9, 100, 131, 170-173, 309 КПК України, ст.ст. 1,9, 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання Слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про передачу в управління майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні задовольнити.

Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління з метою реалізації у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19-21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», майно, а саме: карбамід навалом 0.331 тон., карбамід в біг-бехаг 4 475.2 тон., розсипи карбаміду 34.412 тон, який фактично знаходиться на складах ПАТ «Одеський припортовий завод» та перебуває у власності ТОВ «Всеукраїнська Енерго Компанія» (код ЄДРПОУ - 37403140) та ПАТ «Одеський припортовий завод», на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.12.2018 по справі №757/62059/18-к, накладено арешт у кримінальному провадженні №0004215 від 17.11.2017.

Зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () забезпечити реєстрацію прав на управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі даної ухвали щодо передачі Національному агентству в управління майна, на яке накладено арешт, а саме: карбамід навалом 0.331 тон., карбамід в біг-бехаг 4 475.2 тон., розсипи карбаміду 34.412 тон. Реєстрацію здійснити у суб`єкта державної реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0004215.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та виконується негайно.

Слідчий суддя ОСОБА_1