Справа № 471/842/18-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження№0000297 від 13 вересня 2018 рокупо обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романово-Булгаково, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, непрацюючої, що має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу положень ст.89 КК України не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що наприкінці серпня 2018 року, більш точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в належному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , з її дозволу, помітила скляну банку, що знаходилась в середині плити пічного опалення. У банці ОСОБА_5 зберігала грошові кошти в сумі 6000,00 грн. і у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення частини вказаних грошових коштів. В той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 здійснила викрадення належних ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 2000,00 грн., чим спричинила потерпілій матеріальний збиток на суму 2000,00 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд.
Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнала повністю, дала покази, підтвердила викладені обставини скоєння кримінального правопорушення, погодилась з кількістю викраденого майна, виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, щиро розкаялася у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вважала за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачена вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності її позиції, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Крім того, суд враховує, що обвинувачена вважається такою, що раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2016 року народження, проживає з дітьми, спілкується з сусідами, що свідчить про те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті є сприятливою та обвинувачена має належні соціальні зв`язки. Також суд враховує вік обвинуваченої, її спосіб життя, те що вона офіційно не працює, проте залучалась до робіт з благоустрою сільською радою, позитивно характеризується за місцем проживання, спиртними напоями не зловживає. Судом не встановлено наявності зв`язків з антигромадськими елементами.

Суд приймає до відома висновок про можливість виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк, з середньою оцінкою ризику скоєння повторного злочину та небезпеки для суспільства, складений Братським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, відшкодування завданої шкоди потерпілій, наявність у ОСОБА_4 розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнативинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання в виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1