Провадження №1-в/127/729/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, до засудження проживаючого по АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, громадянина України, засудженого:

28.05.2001 року Волинським обласним судом за ч. 2 ст. 17 п.п. "г", "е", "ж" ст. 93, п.п. "а", "е", "ж", "з" ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ч. 3 ст. 215-3 КК України, з урахуванням положень ст. 42 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності. Ухвалою Верховного Суду України від 10.07.2001 року вирок Волинського обласного суду від 28.05.2001 року - залишено без змін;

13.09.2011 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання, призначеного вироком Волинського обласного суду від 28.05.2001 року, попереднє ув`язнення з 14.12.2000 року по 10.07.2001 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Вважає, що на підставі ст. 5 Загальної декларації прав людини та ч. 3 ст. 50 КК України строк його покарання має бути переглянуто, тому просить умовно - достроково звільнити його від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)". Покарання відбуває більше 18 років, вважає, що за цей період став на шлях виправлення та відпали підстави для подальшого тримання його в установі виконання покарань. За період відбування покарання заохочувався адміністрацією установи. Просить суд умовно - достроково звільнити його від відбування покарання.
Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки воно не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, яке не передбачає заміну довічного позбавлення волі на умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Умовно -дострокове звільнення від відбування покарання може відбуватися лише відповідно до вимог ст. 81 Кримінального кодексу України. Засуджені до довічного позбавлення волі відповідно до вимог чинного законодавства, відбувши 20 років покарання, можуть звернутися до президента з проханням про помилування.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений:

28.05.2001 року Волинським обласним судом за ч. 2 ст. 17 п.п. "г", "е", "ж" ст. 93, п.п. "а", "е", "ж", "з" ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ч. 3 ст. 215-3 КК України, з урахуванням положень ст. 42 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

Ухвалою Верховного Суду України від 10.07.2001 року вирок Волинського обласного суду від 28.05.2001 року - залишено без змін.

13.09.2011 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання, призначеного вироком Волинського обласного суду від 28.05.2001 року, попереднє ув`язнення з 14.12.2000 року по 10.07.2001 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання рахується з 14.12.2000 року.
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".
Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 , яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі з 07.12.2001 року він характеризується позитивно. Порушень правил внутрішнього розпорядку дня та режиму тримання не допускав, поведінка стійка, на зауваження реагував вірно. Заходи стягнення та заохочення до засудженого не застосовувались. Серед засуджених вживається без конфліктів. По відношенню до представників адміністрації поводить себе стримано і вічливо, грубих висловів та вчинків не допускає. До збереження державного майна та підтримання належного санітарного стану в камерному приміщенні ставиться добре. Зовнішній вигляд має охайний, форму одягу не порушує. Підтримує зв`язки з рідними.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, під час відбування покарання засуджений ОСОБА_3 за сумлінну поведінку, ставлення до праці та навчання заохочувався адміністрацією установи.
Суд зазначає, що відповідно до положень статті 81 Кримінального кодексу України «Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання»:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пунктом 2 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд зазначає, що Кримінальний кодекс України визначає два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передбачене статтею 81 Кримінального кодексу України відповідно та може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України у сфері кримінальної юстиції не передбачено.
Проте, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Частиною першою статті 87 Кримінального кодексу України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.
Згідно з частиною другою статті 87 Кримінального кодексу України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Суд вважає за потрібне роз`яснити засудженому, що відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин. Під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.
Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд зазначає, що у справі «Ласло Магьяр проти Угорщини» від 20 травня 2014 року Європейський суд з прав людини у своєму рішенні висловив позицію, що засуджені до довічного позбавлення волі повинні не тільки мати можливість дострокового звільнення, але й знати, що потрібно їм зробити, щоб стосовно них було розглянуто питання про таке звільнення. Для належного виконання цього рішення держава - відповідач повинна провести реформи переважно законодавчі, механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення. Цей механізм повинен гарантувати оцінку в кожному конкретному випадку того, чи є утримання під вартою виправданим на обґрунтованих пенологічних підставах, і надати довічникам можливість передбачити, з певним ступенем точності, що вони повинні робити, щоб стосовно них було розглянуто питання звільнення і за яких умов.
З даного рішення слідує, що на виконання рішень Європейського суду держава повинна внести відповідні зміни до законодавства, провести реформи механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення.
Разом з тим, на даний час, до прийняття відповідного Закону, відсутні передбачені законодавством України підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому до довічного позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, слід відмовити.
Керуючись статтею 81 Кримінального кодексу України, статтями 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя