КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6251/18
Провадження № 1-кп/552/391/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.11.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0000083 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комінтернівське Лиманського р-ну Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи, капітан 3 рангу військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу за контрактом в червні 1997 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2017 близько 21 год. 05 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в автомобілі марки ВАЗ 2107 в.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі по вул. Зіньківській, навпроти Автостанції «Полтава-3» в м. Полтава, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що солдат Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 має належність до працівників спеціального правоохоронного формування, маючи прямий умисел на спричинення солдату Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки у ділянку правого плеча та грудної клітини справа солдату Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця тулубу, які згідно висновків експерта №1337 від 05.10.2017 та №1039 від 05.10.2018 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після цього відчинив двері автомобіля з правої сторони та вибігши на автодорогу цілеспрямовано побіг в напрямку житлових будинків.

Під час вищевказаних подій, цього ж дня, близько 21 год. 10 хв., перебуваючи поблизу буд. №7 по вул. Зіньківській в м. Полтаві, солдат Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 намагався затримати ОСОБА_5 за комір куртки, однак, останній усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що солдат Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 має належність до працівників спеціального правоохоронного формування, маючи прямий умисел на спричинення солдату Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс один удар ліктем лівої руки по лобній ділянці голови солдату Полтавського ЗВ ВСП ОСОБА_6 та в подальшому наніс йому один удар ліктем лівої руки в тім`яну ділянку голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин голови, які згідно висновку експерта №1337 від 05.10.2017 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 31 жовтня 2018 року укладена угода про примирення. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 1 року обмеження волі та враховуючи обставини справи, особу засудженого, який є військовослужбовцем, на підставі ст.58 КК України, замінити його на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік із відрахуванням в дохід держави 10 % із грошового забезпечення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Обвинувачені погоджуються на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
угоду від 31 жовтня 2018 року по кримінальному провадженню №0000083 від 04.10.2017 року про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ч.2 ст. 345 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.58 КК України, замінити його на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік із відрахуванням в дохід держави 10 % із грошового забезпечення .

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1