ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/600/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/62/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.119 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 70000498 від 05.12.2013 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2018 року,-

В с т а н о в и л а :
Цим вироком заяву потерпілого ОСОБА_9 про перегляд вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами - задоволено.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 , яким його визнано винним та засуджено за ст.128 КК України скасовано та ухвалено новий вирок, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох років) обмеження волі.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно вироку, 04 грудня 2013 року близько 22 години між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які знаходячись на сходах біля вхідних дверей бару -ресторану «Дар», що знаходиться у с. Дарахів Теребовлянського району, де вони з друзями проводили вечірнє дозвілля, через малозначні причини, виник словесний конфлікт. У вищевказаний період часу, в ході продовження словесного конфлікту, ОСОБА_10 вдарив долонею руки по голові ОСОБА_7 , що розсердило останнього та він, не маючи наміру на спричинення тілесних ушкоджень будь якої важкості та інших суспільно-небезпечних наслідків, у відповідь штовхнув ОСОБА_10 правою рукою в грудну клітку, не передбачаючи при цьому можливості отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що призведуть до його смерті, хоча повинен і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю.

Внаслідок цього поштовху, ОСОБА_10 , не втримавшись на ногах, втратив рівновагу і, перебуваючи на сходовій площадці, впав спиною на сходовий марш, що мав ухил до низу, вдарившись задньою частиною потилиці голови об тверду поверхню бруківки.

В результаті вищевказаних злочинних дій зі сторони ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отримав черепно-мозкову травму, яка проявилася гліомезенхімальним рубцем, посттравматичною гідроцефалією, що ускладнилось менінгоенцефалітом, фіброзом мяких мозкових оболонок, гнійним трахеобронхітом, гнійною пневмонією, призвівши до набряку мозку, що стало причиною смерті ОСОБА_10 о 09 год. 59 хв. 04 вересня 2014 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вищевказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
Свої доводи мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а рішення прийнято з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.
Стверджує, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 29 від 31 липня 2018 року травма голови у ОСОБА_10 не могла виникнути при його падінні на площині навзнак та удару потиличною ділянкою голови до твердої поверхні, а судом встановлено, що ОСОБА_7 не наносив ударів в ділянку голови потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить вирок суду скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок, міркування прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були повністю дотримані.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який його засуджено та кваліфікація його дій за ч.1 ст.119 КК України відповідає фактичним обставинам справи.

Вказаний висновок підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким суд дав у вироку та які узгоджуються між собою, і є обґрунтованим.

Зокрема судом були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які повідомили про фактичні обставини справи, показам яких суд дав належну оцінку у вироку та які є чіткими, послідовними та узгоджуються між собою й з іншими доказами у справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, судом досліджувалися наявні в матеріалах справи висновки експертів, аналіз яких був даний судом у вироку, з яким повністю погоджується колегія суддів.

Так, відповідно до висновку судово медичної експертизи № 83 від 11 лютого 2014 року, при вступі ОСОБА_10 05.грудня 2013 року на стаціонарне лікування, клініко інструментальними обстеженнями було встановлено закриту черепно мозкову травму у вигдяді перелому кісток черепа, підапоневротичної та епідуральної (крововилив над твердою мозковою оболонкою) гематом лобно тім`яної ділянки (по ходу перелому), субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою) над правою півкулею головного мозку, забою речовини головного мозку. Зазначена вище травма голови ОСОБА_10 спричинена в результаті щонайменше одноразового травматичного впливу тупого предмету, не задовго до госпіталізації, не виключено у вказаний у постанові термін 04.12.2013 року. Зважаючи на характер травмування м`яких тканин, кісток, речовини та оболонок головного мозку, утворення такої травми голови за обставин падіння, наведених у постанові, виключити не можливо.

З матеріалів провадження вбачається, що з моменту отримання вказаних травм потерпілий ОСОБА_10 перебував увесь час у коматозному стані ( постійна втрата свідомості) до моменту своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку судово медичної експертизи №10 від 21 січня 2016 року , смерть ОСОБА_10 настала від важкої закритої черпно мозково травми у виді переломів кісток склепіння черепа в ділянці стрілоподібного шва та луски лобної кістки, забиття головного мозку, які вимагали невідкладної трепанації черепа і видалення накопиченої під твердою мозковою оболонкою крові з метою врятування життя травмованого, що в подальшому довготривалому перебігу травматичного процесу призвела до непереборних чергових ускладнень некротично гнійних запалень та інших змін не тільки в головному мозку, але й у внутрішніх органах. Встановлений у Тернопільській університетській лікарні уночі 05 грудня 2013 року факт важкої черепно-мозкової травми у ОСОБА_10 з її гострими проявами у виді внутрішньо-мозкових уражень та крововиливів, важкий безперервний перебіг посттравматичного процесу, що не піддавався зворотньому розвитку під впливом сучасних медикаментозних засобів, зростаючі віддалені наслідки зазначеної травми, яка належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності її для життя, безумовно вказують на те, що між отриманими ОСОБА_10 04 грудня 2013 року тяжкими тілесними ушкодженнями та настанням його смерті існує прямий причинно наслідковий зв`язок.

Згідно висновку додаткової судово медичної експертизи №29 від 31 липня 2018 року, встановлені при експертному дослідженні результатів комп`ютерної томографії голови ОСОБА_10 проведеної йому 05 грудня 2013 року о 02. год.13 хв., дані щодо локалізації, форми та властивостей перелому кісток склепіння черепа лінійного перелому луски лобової кістки у вигляді трьох променів, що розходяться над проекцією верхньої частини фронтальної пазухи справа, з поширенням верхньої з них до сагітального (стрілоподібного) шва і розходження останнього на всьому протязі, та внутрішньочерепних травматичних змін, вказують, що черепно-мозкова травма, від якої настала смерть ОСОБА_10 спричинена дією тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею у праву верхню частину лобової ділянки голови потерпілого. Відсутність у медичних документах ОСОБА_10 даних щодо наявності у нього і властивостей зовнішніх ушкоджень (синців, саден, ран) в ділянці головине дає змоги встановити (лише за даними інструментальних досліджень рентгенографії, комп`ютерної томографії) групові та індивідуальні особливості травмуючої поверхні тупого предмета. Судово медичних даних, які могли б вказувати на положення тіла потерпілого (вертикальне, горизонтальне) в момент заподіяння травми голови, не виявлено. Виходячи із вищенаведеного механізму утворення (походження) травми голови у ОСОБА_10 , вона не могла виникнути при його падінні на площині навзнак та удару потиличною ділянкою голови до твердої поверхні.

Доводи апелянта про те, що судом не було враховано висновку додаткової судово медичної експертизи №29 від 31 липня 2018 року з приводу механізму отримання потерпілим описаного вище тілесного ушкодження, колегія суддів вважає голослівними, виходячи з наступного.

Висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

В даному випадку, з урахуванням наявності розбіжностей у висновку судово медичної експертизи №83 від 11 лютого 2014 року та у висновку додаткової судово медичної експертизи №29 від 31 липня 2018 року з приводу механізму отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, а саме можливості отримання потерпілим тілесного ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, та з метою усунення вказаних розбіжностей, місцем судом було допитано в судовому засіданні експерта ОСОБА_16 , який підтримав даний ним висновок№ 83 від 11 лютого 2014 року та засвідчив, що він не виключає можливості отримання травми голови за обставин падіння.

При цьому, як вбачається з висновку додаткової судово медичної експертизи №29 від 31 липня 2018 року, в його основу було покладено документальні дані, а саме три висновки судово медичних експертиз, що наявні в матеріалах провадження: - №83 від 11.02.2014 року; -№714/2014 та №10 від 21.01.2016 року. Однак, даний висновок не містить будь яких обґрунтувань, чому саме, беручи до уваги у тому числі висновок №83 від 11.02.2014 року, експертиза дійшла іншого висновку про механізм отримання потерпілим описаних вище тілесних ушкоджень.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно було покладено в основу обвинувального вироку висновок судово медичної експертизи №83 від 11 лютого 2014 року, який підтримав допитаний в судовому засіданні експерт, а отже місцевим судом ретельно перевірено усі наявні в матеріалах справи докази, які належно оцінені, що детально викладено у вироку та належно мотивовано.

Таким чином доводи апелянта про те, що судом не було дано належної оцінки висновку додаткової судово медичної експертизи є безпідставними, які спростовуються матеріалами провадження та доводи останнього про непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи викладені вище обставини, в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2018 року залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи