У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001010, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ст.348 КК України,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001010 від 16.11.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, в ході якого встановлено, що 15.11.2018 р. приблизно о 22 годині 20 хвилин, військовослужбовці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » МПЗ) ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час несення службових обов`язків з виявлення та припинення протиправної діяльності на державному кордоні України, слідуючи по лінії державного кордону в районі прикордонного знаку № НОМЕР_1 ділянки відповідальності ВПС «Ділове» МПЗ, помітили особу чоловічої статі, яка намагалася проникнути через спеціальний загороджувальний паркан зі сторони Румунії на територію України. Військовослужбовцями ВПС «Ділове» МПЗ ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказану особу затримано та встановлено, що це ОСОБА_10 .

В цей час, зі сторони смт. Великий Бичків під`їхав автомобіль марки «АУДІ allroad» з номерними знаками румунської реєстрації " НОМЕР_2 ", під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився біля військовослужбовців ВПС «Ділове» МПЗ та затриманого за порушення державного кордону ОСОБА_10 .

З автомобіля вийшов ОСОБА_6 , та почав грубо висловлюватись в сторону військовослужбовців прикордонної служби і вимагати, щоб останні негайно відпустили ОСОБА_10 , однак отримавши відмову, ОСОБА_6 сів за кермо вищевказаного автомобіля та умисно, з метою вбивства прикордонника ОСОБА_9 , різко розпочав рух вперед та здійснив наїзд автомобілем на останнього. В цей момент ОСОБА_8 здійснив декілька пострілів в гору та в напрямку автомобіля із спецзасобу для відстрілу гумовими кулями для припинення протиправних дії ОСОБА_6 .

Однак, ОСОБА_6 не зважаючи на попереджувальні постріли та вимоги службових осіб державної прикордонної служби залишатись на місці, втік з місця події, а автомобіль залишив на місці вчинення злочину.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 згідно медичної довідки Рахівської ЦРЛ від 17.11.2018 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме «Важка поєднана тарако-абдомінальна травма. Множинний двобічний перелом ребер, Двобічний гемо-пневмоторекс. Забій серця та легенів. Тупа травма живота з розривом печінки та лівої долі печінки. Гемоперетальна травма. Заочеревна гематома Забій нирок», в наслідок яких, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17 год. 00 хв. у реанімаційному відділенні Рахівської ЦРЛ, ОСОБА_9 помер.

Таким чином, ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 68 Конституції України усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання шкоди життю та здоров`ю, свідомо допускаючи та бажаючи їх настання, маючи умисел на вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків щодо виявлення та припинення протиправної діяльності на державному кордоні України, здійснив наїзд автомобілем марки «АУДІ allroad» з номерними знаками румунської реєстрації " НОМЕР_2 ", на військовослужбовця ВПС «Ділове» МПЗ ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_9 помер, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 348 КК України, а саме вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, які невстановлені та не допитані на даний час слідством, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснювати опір, вчинити напад на військовослужбовців прикордонної служби, або вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення покарання.

За таких обставин, слідчий у клопотанні просить з метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_6 будь-яких з вищеописаних дій, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тобто більш м`який. Вважає, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані не вірно, умислу в його діях не було, вину у наїзді він визнає, готовий відшкодувати заподіяну шкоду, а також вказав що ризики, що його підзахисний буде уникати слідства відсутні. У разі, якщо суд вирішить обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив визначити для нього заставу.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно нього запобіжний захід у не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавленням волі.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується: витягом з ЄРДР за №0001010; повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, зареєстроване 16.11.2018 року №1410; протоколами огляду місця події від 16.11.2018 року, протоколом про порушення митних правил від 16.11.2018 року №5349/30500/1, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю постійного проживання характеризується посередньо, розлучений.

Поряд з вказаними обставинами, слідчий суддя враховує також те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та джерела доходу, безпосередньо після вчиненого злочину намагався втекти, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за межами області, може вчиняти тиск на свідків схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, які невстановлені та не допитані на даний час слідством, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснювати опір, вчинити напад на військовослужбовців прикордонної служби, або вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення покарання, що в свою чергу свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_6 .

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваним вчинено злочин, внаслідок якого загинула людина.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 спричинив загибель людини, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задоволити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ст.348 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 13 січня 2019 року.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з 14 год. 40 хв., 17 листопада 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1