УХВАЛА

13 лютого 2019 року
м. Київ

справа № 725/1814/18
провадження № 51-616ск19

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 8 жовтня 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 4 грудня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються найменування суду касаційної інстанції, обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Суд касаційної інстанції (далі Суд) є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку.
Усупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності вироку та ухвали, необхідності їх скасування чи зміни на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 412-414, 419 цього Кодексу, статей 50, 65 КК, особливостей правозастосування ст. 69 вказаного Кодексу. Натомість, як убачається зі змісту скарги, ОСОБА_4 , не погоджуючись із кваліфікацією діяння, заперечує відповідність висновків суду у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтями 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. Крім того, у прохальній частині скарги засудженим не сформульовано вимог до Суду відповідно до ст. 436 КПК (рішення, які Суд вправі прийняти за наслідками розгляду скарги).

Разом із цим ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі вказав, що вона подається до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Однак така вказівка не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 8 жовтня 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 4 грудня 2018 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3