Дата документу 19.12.2018 Справа № 326/1124/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/1124/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/777/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянула 19 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2018 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
10.08.2004 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
06.06.2005 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ст.ст. 69, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 19.07.2007 року з Біленьківської ВК Запорізької області № 99 на підставі постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 11.07.2007 року на підставі ст. 82 КК України, з заміною покарання на виправні роботи з відрахуванням 10% заробітної плати в дохід держави, з не відбутою частиною покарання 1 рік 1 місяць 25 днів;
13.09.2007 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1500 грн.;
26.12.2007 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 01.04.2013 року з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 у зв`язку з відбуттям строку покарання;
04.09.2013 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 11.04.2016 року з Оріхівської ВК № 88 Запорізької області у зв`язку з відбуттям строку покарання,
08.12.2016 року Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 06.12.2017 року з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 у зв`язку з умовно-достроковим звільненням, не відбутий строк 9 місяців 22 дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком Приморського районного суду Запорізької області
від 29 серпня 2018 року обставини:
Будучи раніше неодноразово судимим за умисні корисливі злочини, в тому числі за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 22.07.2018 року, приблизно о 07-45 годині, діючи умисно, з корисних мотивів, з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов на територію пляжу б/в «Азов», розташованого по вул. Курортна в м. Приморськ Запорізької області, де знаходились особисті речі ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника майна та сторонніх осіб, які б могли завадити у скоєнні кримінального правопорушення, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав: гумові капці «204 made in Turkey» 45 розміру вартістю 50 гривень, рушник розміром 100x30 см., вартістю 130 гривень, пляжну сумку, вартістю 270 гривень, у якій знаходилось: пачка цигарок марки «Winston Х5» вартістю 33,10 гривень, автомобільні ключі з пультом сигналізації «ICode» вартістю 1300 гривень, чоловічі шорти фірми «Smag Clothing XL», вартістю 300 гривень, жіноча майка «Angels Seceret», вартістю 100 гривень, жіночіn шорти «Angels Seceret» вартістю 250 гривень, чоловіча майка «Sadaf 56р.» вартістю 100 гривень, носовий платок вартістю 10 гривень, мобільний телефон марки «Qmart Q1» вартістю 500 гривень, сім карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 гривень, флеш карта «Samsung miсro SD 2 Gb» вартістю 80 гривень, сумка для купальних речей «Oriflame» вартістю 200 гривень, окуляри для зору вартістю 120 гривень, сонцезахисні окуляри «Lucky Look» вартістю 400 гривень, сонцезахисні окуляри «Lucky Look» вартістю 400 гривень, які належать на праві власності ОСОБА_8 , чим останньому була завдана матеріальна шкода на загальну суму 4258,10 гривень.

У подальшому вказані речі ОСОБА_7 виніс з території пляжу та розпорядився ними на власний розсуд.

Вироком Приморського районного суду Запорізької області
від 29 серпня 2018 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком суду, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 08.12.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дати його фактичного затримання - з 26 липня 2018 року.

Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 26 липня 2018 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з призначеним покаранням через суворість. Зазначає про визнання вини, щире каяття, повернення викраденого майна потерпілому. Просить змінити покарання на більш м`яке.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вказав на вчинення обвинуваченим злочину в період умовно-дострокового звільнення та законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , який відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, поведінку обвинуваченого до вчинення злочину та дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, неодружений, утриманців не має, ніде не працює, за місцем мешкання характеризується негативно.
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визначив щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.
Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_7 , а також беручи до уваги вище наведені відомості відносно особистості обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, має негативну характеристику за місцем проживання, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для зменшення розміру покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення покарання у мінімальній межі, визначеної санкцією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
Повернення викраденого майна, як на це вказує в скарзі обвинувачений, саме по собі не є достатньо переконливим для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним реального покарання.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вищевказане відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, що утримується під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4