17.12.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, -

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про зміну запобіжного заходу останньому з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_3 посилається на те, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 30.10.2018 року підозрюваному ОСОБА_5 обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Повідомлення про підозру, яке вручене ОСОБА_5 є таким, що припускає різні варіанти щодо кваліфікації його можливих протиправних дій, в матеріалах кримінального провадження відсутні матеріали, що можуть свідчити про наявність раніше декларованих стороною обвинувачення ризиків того, що підозрюваний, в разі зміни міри запобіжного заходу на не пов`язану із триманням під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заявник вважає, що обвинувачений не буде переховуватися від суду, не буде жодним чином незаконно впливати на свідків, не буде вчиняти жодне кримінальне правопорушення, про що свідчить міцність його соціальних зв`язків, вік, відсутність проблем із кримінальним законом в минулому, ставлення його до вчиненого (часткове визнання винуватості), а також нові обставини, які можуть свідчити про суттєве зменшення раніше заявлених ризиків: так, за час перебування під вартою підозрюваного його батько сплатив 10000 грн. компенсації витрат мати потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , на лікування сина.
Про сумлінне ставлення підозрюваного до виконання своїх процесуальних обов`язків в разі звільнення його з-під варти, про невчинення ним в майбутньому будь-яких дій, що можуть дати підставу суду для зміни міри запобіжного заходу, на мою думку, свідчать також міцні соціальні зв`язки підозрюваного: наявність сім`ї, двох малолітніх дітей на утриманні, батьки похилого віку в наявність реєстрації та місця проживання згідно договору найму житла, позитивна характеристика з місця праці та з місця проживання.
Виключною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Так, захисник впевнений, що достатнім запобіжним заходом відносно обвинуваченого, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, є домашній арешт, та вищезазначені обставини є гарантіями того, що обвинувачений буде належним чином виконувати покладені нього процесуальні обов`язки та з`являтись до слідчого, прокурора та суду за першим викликом.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт у нічний час доби, у зв`язку із тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на відсутність підстав для цього, та обставини й тяжкість скоєного злочину, невизнання вини підозрюваним.
Розглянувши клопотання захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
На підставі ч.4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008р. у справі " Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року, проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і по суті беззастережно забороняє позбавлення свободи, крім випадків, передбачених і встановлених законом відповідно до певної процедури.
Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.
Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.
Як вбачається з клопотання, в провадженні СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване до ЄРДР під № 0007239 від 28.10.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.2 КК України.
28 жовтня 2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру по кримінальному провадженню №0007239 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі від 7 до 10 років.
Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду, негативно впливати на потерпілих та свідків по справі, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Аналіз наданих до суду матеріалів та встановлених обставин судом, дозволяє суду прийти до висновку, що достатніх передбачених Законом підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з ізоляцією від суспільства не має.
Та обставина, що на даний час змінились обставини, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , які мали місце при обранні запобіжного заходу підозрюваному та на які посилається захисник - жодним чином не підтверджені.
Наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, на переконання суду не можуть однозначно свідчити про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме негативно впливати на потерпілих та свідків по справі, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органу досудового розслідування або суду та відсутність ризиків (спроб) підозрюваного ОСОБА_5 в його намаганні скоїти переховування в майбутньому.
Водночас, суд враховує, що кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких, вчинене групою осіб у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, вину по якому останній не визнає. При цьому, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не закінчено.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що захиснику ОСОБА_3 в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 201, 202, 309, 372, 376, 395 слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Повний текст судового рішення буде проголошено 17 грудня 2018 року о 18 годині 00 хвилин в залі судових засідань №108 Приморського районного суду м. Одеси.

Слідчий суддя: