Справа № 522/9952/18
Провадження № 1-кп/522/1350/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван республіки Вірменія, громадянина республіки Вірменія, вірменина, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України постійного місця мешкання не має, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
представника потерпілого - ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056 від 25 квітня 2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки 60-денний строк перебування їх під вартою закінчується.

Прокурор в судовому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосування запобіжного заходу, ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , - ОСОБА_5 підтримав думку прокурора про продовження строку дії відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_3 раніше не судимий, вину в інкримінованих злочинах визнає, ризики, вказані прокурором відсутні, а тому просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або його продовження, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи особу обвинуваченого, а саме що він громадянин іншої держави, не одружений, не працевлаштований, ніде не навчається, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні низки умисно корисливих злочинів, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, найтяжче з яких карається позбавленням волі на строк до 6 років, офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, а також беручи до уваги, що інкримінований обвинуваченому злочин було вчинено з застосуванням насильства до потерпілого, вважаю за необхідне не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії обраного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань-21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації на 60 діб, тобто до 05.02.2019 року.
Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 07.12.2018 року.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

07.12.2018