Єдиний унікальний номер 722/1815/18
Номер провадження 1-в/722/1/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника СВК №67: ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

та засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді випраних робіт.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 , його захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представника СВК ОСОБА_4 проти задоволення клопотання засудженого не заперечували.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.04.2017 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13.06.2017 року, за ст.ст.289 ч.2,69,71 КК України на 3 роки 01 місяць позбавлення волі. Згідно ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.04.2017 року по 13.06.2017 року (02 місяці 07 днів).

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 відраховано з 07.04.2017 року.

Кінець строку відбування покарання засудженого 29.02.2020 року.

До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 07.07.2017 року. По прибуттю до установи і до січня 2018 року працевлаштований в якості водія автотранспортного цеху установи. З січня 2018 року по липень 2018 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався. З приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався. З серпня 2018 року по даний час працевлаштований в якості різноробочого дробильно-помольної дільниці. Під час перебування в установі, за допущення злісного порушення встановленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено.

Роботи з самообслуговування та благоустрою установи намагається виконувати, однак потребує періодичного контролю за якістю їх виконання. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе належні висновки. В лютому 2018 року подав заяву на участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», які реалізовує шляхом відвідування православної церкви при установі та зайняття фізичною зарядкою. Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.

Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 як:

-станом на 22.01.2018 року «не став на шлях виправлення»;

-станом на 14.12.2018 року «дотримується вимог режиму утримання».

Згідно протоколу засідання комісії Сокирянської виправної колонії №67 від 17.08.2018 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення відповідно.

Суд не погоджується з таким висновком комісії СВК з огляду на таке.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається, законодавець в якості критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на беззаперечне дотримання засудженим режиму відбування покарання, сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.

Бездоганна поведінка засудженого під час відбування покарання повинна проявлятися у виконанні засудженим всіх засобів виправлення, що у своїй сукупності створило б йому позитивну характеристику, за наслідками чого, до нього було би застосовано відповідні заходи заохочення з боку адміністрації установи.

Така поведінка засудженого має бути зразковою для інших осіб, які відбувають порання та повинна стимулювати їх до позитивних змін.

З виданої відділом організації та нормування праці СВК довідки №33 від 01.02.2019 року встановлено, що за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року, а також з серпня 2018 року по лютий 2019 року включно засуджений працював на виробництві колонії з погодинним обліком робочого часу.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.

Як встановлено судом з показань в судовому засіданні в якості свідка завідувача медичної частини №67 ОСОБА_8 , за час відбування покарання ОСОБА_7 неодноразово звертався в медичну частину колонії зі скаргами на хвороби шлунково-кишкового тракту: хронічний гастрит, холестопанкреатит, хронічний гастродуоденіт та приймав відповідне амбулаторне лікування. Відповідні записи про це є в документації медичної частини. За станом свого здоров`я засуджений є працездатним, однак з працевлаштуванням, оскільки йому протипоказана важка фізична праця. Робота в якості кур`єра ОСОБА_7 не протипоказана і він може її виконувати.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_7 від запропонованих адміністрацією колонії робіт. З наведених підстав, суд вважає необгрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо відсутності звернень засудженого до адміністрації з приводу його працевлаштування з самого моменту його прибуття в СВК №67.

З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час перебування в установі до моменту звернення з клопотанням до суду ОСОБА_7 один раз 14.07.2017 року за виготовлення браги був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді ДІЗО на 7 діб і дане стягнення погашено у встановленому законом порядку, що свідчить про подальше дотримання засудженим вимог режиму утримання засуджених у виправних колоніях. Разом з тим, за додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці ОСОБА_7 17.01.2019 року заохочений у вигляді подяки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На день звернення до суду та на день розгляду даної справи ОСОБА_7 фактично відбув більше половини строку призначеного покарання.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.

При цьому суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст.82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.

За таких обставин, ОСОБА_7 заслуговує заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а висновок атестаційної комісії СВК по результатах атестації засудженого не відповідає фактичним обставинам, що зазначені в особовій справі засудженого та матеріалах даної справи.

Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_7 має намір працевлаштуватися до приватного підприємства «Альва тревел сервіс», м.Чернівці, вул.Головна, 204Б в якості кур`єра та проживатиме за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого підлягає до задоволення.

На підставі ст.82 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.3, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

ОСОБА_7 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.04.2017 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13.06.2017 року за ст.ст.289 ч.2,69,71 КК України на 1 (один) рік 23 (двадцять три) дні виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1