Справа № 447/2167/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/600/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання Миколаївської ВК-50 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого: 02 листопада 2009 року апеляційним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскаціє майна. Ухвалою Верховного Суду України від 11 березня 2010 року ОСОБА_8 вважати засудженим за ч. 1, 3ст. 185, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та відношенням до праці не в повній мірі довів своє виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_8 був засуджений за особливо важкий злочин, цивільний позов не відшкодував, під час відбування покарання мав 19 стягнень і 7 заохочень. На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких вважають таке рішення незаконним та необгрунтованим. Зазначають, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував те, що ОСОБА_8 було знято всі порушення режиму утримання, 6 раз він заохочувався, працевлаштований у майстерні по виготовленню ялинкових іграшок, за період відбування покарання у виправній колонії порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Просять скасувати оскаржувану ухвалу суду та застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив дану ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і замін невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці. Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

А як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції, врахувавши те, що ОСОБА_8 був засуджений за особливо важкий злочин, цивільний позов не відшкодував, під час відбування покарання мав 19 стягнень і 7 заохочень, дійшов обгрунтованого висновку про те, що він своєю поведінкою та відношенням до праці не в повній мірі довів своє виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє засудженому ОСОБА_8 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 в задоволенні їхніх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року, якою відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :