У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Батумі Республіки Грузія, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000450.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.04.2019 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
За наявності обставин для задоволення клопотання слідчого, просить розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів у виді домашнього арешту або застави.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та невмотивованою.
Вказує на те, що слідчим суддею не прийнято до уваги тих обставин, що зібрані до 13.01.2019 р. в ході досудового розслідування матеріали кримінального провадження не мають доказового значення для розгляду клопотання слідчого, оскільки зібрані до моменту прибуття ОСОБА_5 на територію України (13.01.2019 р.). Інші докази на підтвердження обґрунтованості підозри, зокрема матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протокол обшуку від 31.01.2019 р. стороні захисту не відкривались, і безпосередньо слідчим суддею не досліджувались, у зв`язку з чим посилатись на них, як на докази обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя не мав права.
Звертає увагу на те, що в ухвалі формально перераховані ризики, які слідчий суддя вважав доведеними, без обґрунтування їх доказами, які б це підтверджували.
Наявність ризиків обґрунтовується лише тяжкістю можливого покарання, але, як свідчить практика Європейського суду з прав людини, можливість жорстокого засудження є недостатнім для виправдання тримання під вартою. При цьому можливість втечі не випливає з простої можливості обвинуваченого перетнути кордон держави.
Висновки слідчого судді про наявність певних ризиків, через те, що ОСОБА_5 не має постійного місця мешкання на території України, міцних соціальних зв`язків, права власності на житло та його винаймання, документів на підтвердження факту навчання та проходження курсу лекцій у Миколаївському університеті кораблебудування ім. Адмірала Макарова, що ставить під сумнів дійсність перебування його на території України, є неналежним обґрунтуванням наявності ризиків.
ОСОБА_5 орендує житлове приміщення, за яке сплачені грошові кошти (копія договору міститься в матеріалах клопотання). Слідчому судді наданий документ, який підтверджує те, що підозрюваний ОСОБА_5 є студентом Миколаївського університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова.
Крім цього, ОСОБА_5 , мешкаючи за однією адресою, уклав ще договір оренди житлового приміщення за іншою, а саме приєднався до вже укладеного ОСОБА_9 договору про оренду житла від 25.01.2019 р., з метою подальшого проживання.
Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про визначеність місця мешкання ОСОБА_5 та можливість застосування відносно нього запобіжного заходу вигляді домашнього арешту.
Вважає, що якщо припустити, що існує незначний ступінь наявності перелічених в ухвалі ризиків, цим ризикам може запобігти інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Звертає увагу на те, що слідчий суддя неповно дослідив дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, навчається у Миколаївському університеті кораблебудування ім. Адмірала Макарова, як студент за обміном.
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, вважає, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду питання про можливість застосування іншого запобіжного заходу та навів непереконливі доводи для того, щоб не визначати розмір застави.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині жовтня 2018 року, більш точного часу та дати не встановлено, у ОСОБА_10 , який утримується в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 в сумі 20 000 грн. під приводом повернення неіснуючого боргу шляхом вимагання.
З цією метою, до реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_10 залучив своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5
31.01.2019 р. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під погрозою вбивства та застосування насильства примусили ОСОБА_11 зайти до буд. АДРЕСА_2 та піднятися до кімнати на другому поверсі будинку, де вже знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .
Знаходячись в кімнаті, ОСОБА_12 наказав ОСОБА_11 сісти на диван. Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почали по черзі наносити удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_11 , завдаючи останньому фізичних страждань. Одночасно з побиттям, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 висловлювали на адресу потерпілого вимоги передачі грошових коштів у сумі 20 000 грн., як повернення неіснуючого боргу перед ОСОБА_10 та погрози вбивством у разі невиконання вимог.
Після цього ОСОБА_12 , за допомогою мобільного телефону, здійснив відео дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_10 та повідомив останньому, що за раніше розробленим планом, він спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 силою утримують ОСОБА_11 та нанесли йому тілесні ушкодження, змушуючи повернути неіснуючий борг. В подальшому передав мобільний телефон ОСОБА_11 для спілкування з ОСОБА_10 . Під час спілкування останній висловив на адресу потерпілого погрозу продовження застосування до нього насильства у разі відмови виконати вимоги щодо сплати неіснуючого боргу.
В результаті вказаних злочинних дій потерпілому ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови лівої лобно-орбітальної області, гематоми лівої верхньої повіки.
Дії підозрюваного ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства потерпілого та незаконне позбавлення волі потерпілого, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань.
02.02.2019 р. слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи своє клопотання, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлених всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, даними протоколів прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 та його допитів, допиту свідка ОСОБА_15 та іншими матеріалами, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, тих обставин, що підозрюваний не має постійного місця мешкання на території України, не має міцних соціальних зв`язків, житло винаймає, на праві власності житла не має, відсутності даних про те, що він є студентом Миколаївського університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова, що ставить під сумнів дійсність мети його перебування на території України, дійшов висновку про існування ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив про обставини незаконного позбавлення його волі 31.01.2019 р. та вимагання в нього грошових коштів з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства за адресою АДРЕСА_2 , допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також інші матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а відтак доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованої підозри останнього, не заслуговують на увагу.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має постійного місця мешкання, володіє певною інформацією про особу потерпілого, про свідків та інших осіб, ймовірно причетних до вчинення злочину, коло яких на даному етапі досудового розслідування встановлюється слідством.
За наведеного, доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними.
З урахуванням тяжкості і обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, виходячи із даних про його особу та обставин можливо вчиненого злочину.

Наявність орендованого житла та навчання у Миколаївському університеті кораблебудування ім. Адмірала Макарова, з огляду на характер та обставини вчинених злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 , не зменшує встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не наведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів та безпідставно не визначено розмір застави, є необґрунтованими та спростовуються змістом оскаржуваної ухвали та встановлених слідчим суддею обставин ймовірного вчинених ОСОБА_5 злочинів, які вчинені із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2019 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ___________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3