Справа № 522/5596/18
Провадження № -кп/522/887/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання, затверджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки Одеської області, Березовського району, села Балайчука, громадянки України, неодруженої, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та додані до нього матеріали стосовно ОСОБА_4 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Як вбачається з клопотання, 12.12.2017р., приблизно о 22:20 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу храму «Олександра Нєвського», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 2а, переслідуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке перебувало у приміщенні вищевказаного храму, підшукувала майно, яким можливо незаконно заволодіти. З вказаною метою, для реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_4 перелізла через паркан, яким огороджено храм «Олександра Невського», тим самим незаконно проникла на вищевказану територію.

В послідуючому, здійснивши перший етап свого злочинного плану, ОСОБА_4 , перебуваючи на території храму, будучи впевненою, що за нею ніхто не спостерігає та її дії носять таємний характер, взяла у руки камінь, який лежав на землі, за допомогою якого розбила скляну частину вхідних дверей до приміщення часовні, яка перебувала на огородженій території храму «Олександра Невського». Після чого, через утворений отвір в скляній частині вхідних дверей, незаконно, з метою виявлення матеріальних цінностей, якими можливо заволодіти, проникла всередину приміщення часовні.

Перебуваючи всередині часовні, ОСОБА_4 побачила скриньку із надписом «пожертви на Храм», та розуміючи, що у вказаній скрині перебувають грошові кошти якими можливо заволодіти, шляхом розбиття даної скриньки таємно викрала із неї всі наявні в ній грошові кошти, в розмірі 245 гривень.

Викравши вказані грошові кошти, ОСОБА_4 стала оглядати храм в пошуках інших матеріальних цінностей, однак, не знайшовши більше матеріальних цінностей, якими можливо заволодіти, остання направилася до отвору в скляній частині вхідних дверей та спробувала покинути приміщення часовні, однак свій злочинний намір довести до кінця не змогла по причинам, які не залежали від її волі, оскільки, перелізаючи через отвір у вхідних дверях, була помічена та затримана робітниками храму.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані як суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ч.2 ст. 506 КПК України, враховуючи характер психічного захворювання та висновки судової психіатричної експертизи ОСОБА_4 , суд проводить судовий розгляд без її участі.
Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення та протоколом його допиту, протоколом огляду місця події від 13.02.2017, протоколом огляду предметів (грошових коштів) та протоколом огляду предметів (CD-диску з камер відео спостереження), протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13

20.03.2018р. до Приморського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні. У ході судового розгляду виникли обставини для призначення судово-психіатричної експертизи, про що винесено відповідну ухвалу.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів №295 від 18.07.2018р., обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що стосується вчинення кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується, страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний перебіг з вираженим змішаним (параноїчний, апатіко-абулічний) типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Г20.00 за МКХ-10), внаслідок чого не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У теперішні час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний перебіг з вираженим змішаним (параноїчний, апатіко-абулічний) типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Г20.00 за МКХ-10) внаслідок чого вона не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний перебіг з вираженим змішаним (параноїчний, апатіко-абулічний) типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Г20.00 за МКХ-10) внаслідок чого вона не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, та за тяжкістю інкримінованого їй злочину, вона потребує застосування, відносно неї, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (ч.З ст.94 КК України).

За своїм психічним станом обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здатна правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, та давати по них покази, і не здатна самостійно захищати свої права та законні інтереси, у зв`язку з чим, не рекомендовано її участь у слідчих діях та у судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Відповідно до роз`яснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Судам потрібно мати на увазі, що тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.
Прокурор вважав, за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.
Адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.
Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок судово-психіатричних експертів №295 від 18.07.2018р., суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на даний час потребує застосування стосовно неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад.
Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненного нею діяння, тяжкість та характер захворювання, ступень небезпечності психічно хворої, яка вчинила суспільно-небезпечні діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до неї примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричний заклад із звичайним наглядом.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 503, 504, 513 КПК України, ст. ст. 19, 93, 94 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на строк не більше 6 (шести) місяців.
Запобіжний захід під час судового розгляду обвинувального акту не обирався.
Речові докази:
- Грошові кошти у сумі 245 гривень вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_7
- CD-R диск фірми «Arita» із записами зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Виконання ухвали в частині поміщення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу із звичайним наглядом покласти на прокурора ОСОБА_5 , або інших прокурорів з групи у вказаному кримінальному провадженні..
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1

21.02.2019