печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулась із клопотанням - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у справах № № 757/51177/18-к, 757/51184/18-к в рамках кримінального провадження № 0002374,-
ВСТАНОВИВ:
22.12.2018 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у справах № № 757/51177/18-к, 757/51184/18-к в рамках кримінального провадження № 0002374.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року (справа № 757/51184/18-к) накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти, автомобіль марки «Фольксваген кадді» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки «ВАЗ 210430-20» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно спідоцтва про реєстрацію транспортного засобі НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , мотоцикл «КМЗ ДНЕПР МТ10», частини квартири, земельну ділянку у Коростишівському районі, кошти на рахунках ПАТ «Державний ощадний банк України» та банківській картки, кошти на рахунках в АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Особа, яка звернулась із клопотанням - ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.
Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Проте заступник начальника відділу ГСУ НП України ОСОБА_5 через канцелярію суду подав заперечення на клопотання про скасування арешту на майно та зміну зберігання речових доказів, просив відмовити у задоволенні зазначеного клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка звернулась із клопотанням, дослідивши заперечення слідчого, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002374 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 19.10.2018 року у тому числі було накладено арешт на автомобіль марки «Фольксваген кадді» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки «ВАЗ 210430-20» д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно спідоцтва про реєстрацію транспортного засобі НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 .
Вказаний арешт на транспортні засоби накладався з метою конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_3 виходячи лише із припущень слідчого та прокурора, не базуючись на матеріалах клопотання та вимогах КПК щодо накладення арешту, що є неприпустимим в силу положень ч. 3 ст. 62 Конституції України.
Також, задовольняючи вказане клопотання слідчий суддя послався на те, що вказана земельна ділянка відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Разом з тим, з ухвали слідчого судді про накладення арешту не вбачається мети накладення вказаного арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Крім цього, при розгляді клопотання про скасування арешту, слідчим не доведено необхідність у збереженні накладеного арешту на вказану земельну ділянку.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та скасування арешту майна ОСОБА_6 в частні скасування арешту майна з автомобіля марки «ВАЗ 210430-20» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , в решті вимог клопотання про скасування арешту майна, слід відмовити, оскільки особою, яка звернулась із клопотанням не доведено достатніх відстав для задоволення вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у справі № 757/51184/18-к на автомобіль марки «ВАЗ 210430-20» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 .
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 10:20 год. 22 березня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1