ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ;

потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження № 521/10002/17 відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алушта Автономної Республіки Крим, громадянина України, адвоката Одеської обласної колегії адвокатів, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2017 року, біля 12 годин 30 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_11 , виниклого з побутових причин, умисно наніс останньому один удар головою в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав легке тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу без зміщення, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину не визнав і пояснив, що за 1-2 роки до подій між ним та потерпілим, який є його сусідом з верхнього поверху сталися неприязні відносини. Кожен день в його квартирі трясеться стеля, до п`ятої години ранку чути шум, від чого впала стеля на кухні. Його мати просила сім`ю ОСОБА_11 не вчиняти ці дії, проте на зауваження сусіди не реагували. 28.01.2017, біля 9 ранку, він знов почув шум та жіночі крики, після чого піднявся до квартири, де мешкав ОСОБА_11 , подзвонив у дзвінок, йому ніхто не відчинив. Після чого він почав стукати в двері. Оскільки йому ніхто не відчинив, він повернувся до власної квартири. Приблизно через 40 хвилин йому подзвонив ОСОБА_11 , та призначив зустріч через дві години. При зустрічі ОСОБА_11 його штовхнув, що він сприйняв як провокацію. Побачивши, що ОСОБА_11 піднімає руку для удару, він з метою самозахисту, сприймаючи дії ОСОБА_11 як загрозу, вдарив його лобом у ніс. В нього пішла кров, приїхали працівники поліції, які, на його думку, були викликані завчасно. При цьому обвинувачений заявив, що іншим способом попередити удар з боку ОСОБА_11 в нього можливості не було.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_10 у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах, які узгоджуються з формулюванням обвинувачення, на підставі доказів, досліджених при судовому розгляді.

Так, потерпілий ОСОБА_11 надав показання про те, що 28.01.2017 року він перебував дома з дитиною, почув стуки в двері, але не відкрив, оскільки побачив там незнайомого чоловіка. Потім подзвонив сусідці, яка проживала поверхом нижче, яка повідомила, що це був її чоловік, який має до нього претензії. По телефону ОСОБА_10 безпідставно став погрожувати йому та запропонував зустрітись, висловлюючи претензії з приводу того, що він начебто гучно ходить по квартирі. При зустрічі ОСОБА_10 почав виражатись на його адресою нецензурною лайкою та погрожувати йому, після чого замахнувся рукою його бік та один раз вдарив головою в ніс. Від удару ОСОБА_10 він почув різку біль в області носа, в нього з носу пішла кров. З 28.01.2017 по 7.02.2017 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «МКЛ №1» з діагнозом закритий перелом кістки носу, носова кровотеча.

Свідок ОСОБА_12 у суді пояснив, біля 12 годин 20 хвилин 28.01.2017 року він що заїхав до магазину «Царська охота», який знаходиться по вул. Б.Хмельницького. Автомобіль залишив у дворі будинку № 15/17. Сидячі в автомобілі, він побачив чоловіка, який ходив біля під`їзду та по його розумінню когось чекав. Потім з під`їзду вийшов інший чоловік, ОСОБА_11 . Цей чоловік почав махати руками та кричати в бік ОСОБА_11 . Те що відбувається його зацікавило і він почав знімати на належний йому мобільний телефон. Після цього, чоловік, який зараз відомий йому як ОСОБА_10 , штовхнув ОСОБА_11 , замахнувся на нього і почав провокувати його на бійку, але ОСОБА_11 не це ні відповідав, тоді ОСОБА_10 наніс різкий удар ОСОБА_11 лобом в ніс. Він підійшов до них, викликав поліцію, швидку допомогу. ОСОБА_10 під час його перебування на місці події погрожував йому та ОСОБА_11 розправою. В ході досудового слідства він видав слідчому відеозапис подій, зроблений на належний йому мобільний телефон. Раніше з ОСОБА_10 він знайомим не був, підстав для його оговору в нього не має.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що в січні 2017 року, їй подзвонив син ОСОБА_11 та попросив посидіти з онукою. Вона пришла до нього в квартиру. Син вийшов на вулицю та через деякий час вона побачила у вікно, як ОСОБА_14 вдарив головою сина. До них підійшов незнайомий їй хлопець і розповів, що все, що відбулося він зняв на мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_15 надала суду показання, відповідно до яких вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_10 у якого з потерпілим ОСОБА_11 склались неприязні відносини з приводу порушення останнім правил проживання. 28.01.2017, біля 10 ранку подзвонив ОСОБА_11 і вона віддала слухавку чоловіку. Після розмови ОСОБА_10 відвіз її на роботу, а сам поїхав на зустріч з ОСОБА_11 .

Крім показань потерпілого і свідків обвинувачення, вина ОСОБА_10 у інкримінованому йому злочині підтверджується:

- протоколом заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.01.2017 року, в якому він стисло повідомив про обставини вчиненого відносно нього злочину, вказавши на особу яка його вчинила;

- протоколом огляду предмета від 8.03.2017 року, текст якого містить дані про те, що слідчим під час досудового слідства був оглянутий мобільний телефон «Samsung Galaxy S7 Edge Duos» імеі НОМЕР_1 . В ході огляду мобільного телефону , в меню розташована папка «Галерея», в якій міститься файл « НОМЕР_2 .mp4» Даний відеофайл був скопійований слідчим на лазерний диск формату CDR;

- оглянутим під час судового розгляду речовим доказом: мобільним телефон «Samsung Galaxy S7 Edge Duos» імеі НОМЕР_1 . В ході дослідження речового доказу судом був оглянутий відеофайлфайл «3225_0_0_1000086.mp4», з змісту якого вбачається, що особа, зовні схожа на ОСОБА_10 головою наносить удар в область обличчя особи, зовні схожої на ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду відеозапису від 8.03.2017 року, з якого вбачається, що слідчим був оглянутий СD-R диск, на який, з мобільного телефону «Samsung Galaxy S7 Edge Duos», який належить свідку ОСОБА_12 , був перенесений відеофайл «3225_0_0_1000086.mp4». Зміст відеозапису підтверджує, що на відрізку запису «0.54» чоловік наніс удар головою в область обличчя іншого чоловіка. На відрізку запису, який починається з помітки «2.03» видно, що у чоловіка розбитий ніс і йде кров;

- оглянутим під час судового розгляду речовим доказом: СD-R диск з відеофайлом «3225_0_0_1000086.mp4»;

- оглянутим під час судового засідання оригіналом витягу з медичної картки стаціонарного хворого КУ «МКЛ №1» ОСОБА_11 ,

- висновком судово-медичного експерта №408 від 17.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 малося наступне тілесне ушкодження: закритий перелом кісток носу без зміщення.

Вказане ушкодження утворилося від ударної, можливо одноразової, дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкодження не відобразилися. Таким тупим предметом могла бути голова.

Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникло незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могло бути спричинене 28.01.2017 р.

Закритий перелом кісток носу без зміщення спричинив короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 p., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Перелом кісток носу у ОСОБА_11 міг утворитися при вказаному ним механізмі.

Допитаний в ході судового провадження з обставин проведення судової експертизи та з метою роз`яснення висновків експерт ОСОБА_16 підтвердив зроблені ним висновки, обґрунтував ці висновки, надав пояснення про методику проведення експертного дослідження, відповів на запитання учасників судового засідання. При цьому експерт пояснив, що вирішуючи питання, які були поставленні для вирішення слідчим, він керувався даними про наявні у потерпілого ушкодження та їх клінічний перебіг,які містяться у наданому потерпілим завіреним належним чином витягу з медичної картки стаціонарного хворого КУ «МКЛ №1» ОСОБА_11 , про наявні у потерпілого ушкодження та їх клінічний перебіг. Така методика проведення судової експертизи не заборонена і передбачена п.4.4 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.Аналізуючи показання потерпілого та свідків обвинувачення, суд визнає їх логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Під час розгляду кримінального провадження у суді, обвинувачений ОСОБА_10 , заперечуючи проти висновків судово-медичного експерта, вказав, що судова експертиза була проведена з порушенням регламентуючих інструкцій та наказів, а копія медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_11 , на підставі якої було здійснено експертне дослідження, викликає сумнів.

Аналізуючи доводи обвинуваченого, які на його думку свідчать про його невинуватість, суд вважає, що ці доводи, у їх сукупності, не спростовують встановлені судом обставини вчинення злочину, а сумніви обвинуваченого у належності досліджених доказів є безпідставними. Суд критично ставиться до тверджень обвинуваченого про нанесення удару потерпілому в умовах самозахисту, оскільки досліджені у судовому засіданні речові докази, які містять відеофайли з записом обставин події спростовують наявність будь-яких дій з боку потерпілого, які б могли посягати на життя чи здоров`я обвинуваченого та розцінює таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту. Що стосується тверджень обвинуваченого про недопустимість у якості доказу висновку судово-медичної експертизи, суд не погоджується з такою оцінкою доказу обвинуваченим. При досліджені судово-медичної експертизи суд виходить з наукової спроможності тих принципових положень, якими експерт керувалися в своєму висновку, правильності застосованої ним методики дослідження, повноти і наукової обґрунтованості висновку, компетентності експерта (його освіту, стаж роботи за спеціальністю і стаж роботи експертом), дотримання експертом порядку організації проведення судово-медичної експертизи, визначеного регламентуючими документами, зокрема Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року та Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ України №254/790 від 26.07.1995 року. При цьому суд враховує пояснення, які надав експерт у судовому засіданні, у тому числі і з приводу можливості проведення судово-медичної експертизі з використанням копій і виписок з медичних документів, що передбачено п. 4.4 Правил. Оцінюючи наданий потерпілим оригінал витягу з медичної картки стаціонарного хворого КУ «МКЛ №1» ОСОБА_11 , суд вважає, що цей витяг має достатні відомості про наявні у потерпілого ушкодження та їх клінічний перебіг, підпис лікаря і печатка лікувального закладу, якими засвідчена правильність витягу, не викликає у суду сумнівів у їх тотожності.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , який визнаний цивільнім позивачем, заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1280.51 гривень, відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 20000 гривень та судових витрат у сумі 16 000 гривень

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на лікування від злочинних дій ОСОБА_10 ним були здійснені матеріальні витрати на медикаменти, які підтверджуються копіями документів.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. До теперішнього часу ОСОБА_10 не визнає свою вину, не відшкодував шкоди та навить не вибачився.

Цивільний відповідач позовні вимоги ОСОБА_11 не визнав у повному обсязі, мотивуючи свою позицію невинуватістю у вчиненому злочині.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_11 доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача сум, затрачених позивачем ОСОБА_11 на лікування, суд виходить з наявних у матеріалах провадження доказів (платіжних документів), які підтверджують факт сплати позивачами певних сум, пов`язаних з лікуванням тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_11 .

З врахуванням того, що позивачами надані до суду достатні докази, які підтверджують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_11 в цієї частині позову повністю.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні моральної шкоди злочинними діями ОСОБА_11 доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, майновий стан відповідача, враховує ступень працездатності відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_10 моральної шкоди задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі документально підтверджені процесуальні витрати,

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 суму в розмірі 1280 гривень 51 коп. у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 20 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду та суму, сплачену ОСОБА_11 за юридичну допомогу в розмірі 16 000 гривень.

При вирішенні питання щодо речових доказів, суд враховує положення ст. 100 КПК України.

При призначенні покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_10 , до кримінальної відповідальності притягується вперше, є інвалідом 3 групи.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_10 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих вину обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання в вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_17 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та судових витрат задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_18 суму в розмірі 1280 гривень 51 коп. у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 20 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду та суму, сплачену за правову допомогу в розмірі 16 000 гривень.

Речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження, крім мобільного телефону «Samsung Galaxy S7 Edge Duos» імеі НОМЕР_1 , якій вважати повернутим власнику.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_19