Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/1980/2019 Справа №641/3520/19
УХВАЛА
10 травня 2019 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Слідчий СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно а саме, на 1 (один) металевий предмет ніж в чохлі.
Слідчий посилається на те, що є достатні підстави вважати, що дані предмет може бути знищено, реалізовано або змінено його місце зберігання, і тому для збереження речового доказу виникла необхідність у накладанні арешту на вилучене майно.
В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 04.05.2019 року до відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області надійшов рапорт поліцейського про те, що 04.05.2019 року на вестибюлі станції Харківського метрополітену «Індустріальна», був виявлений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого при собі на ремені знаходиться металевий предмет ніж в чохлі. (ЖЕО № 538 від 04.05.2019).
04.05.2019 року, у кімнати поліції станції метрополітену «Індустріальна», слідчим СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , на підставі заяви ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце мешкання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ) про добровільну видачу речових доказів, був проведений огляд речей, в ході якого останній добровільно надав для огляду та подальшого вилучення 1 (один) металевий предмет ніж в чохлі, який носив при собі на ремені.
В судове засіданні слідчий не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
За п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1