печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, -

В С Т А Н О В И В :
06.12.2018 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка передана слідчому судді ОСОБА_1 07.12.2018, у якій просить:

- визнати неправомірною і протиправною бездіяльність ГПУ в особі заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_3 та прокурора відділу екстрадиції управління правової допомоги та екстрадиції того ж Департаменту Г.Дубановського, яка полягає в неоформлені згідно з ч. 2 ст. 590 КПК 23.03.2017 (або раніше) рішення про відмову у видачі ОСОБА_2 в РМ за запитом ГП РМ від 17.01.2017 з направленням ОСОБА_2 відповідного повідомлення, та в ненаданні адвокату ОСОБА_4 , діючому в інтересах ОСОБА_2 , можливості ознайомитися з матеріалами екстрадиційної перевірки за запитами ГП РФ від 15.04.2015 та РМ від 17.01.2017 щодо ОСОБА_2 ;

- визнати неправомірним та протиправним проведення ГПУ в теперішній час розпочатої 28.03.2015 екстрадиційної перевірки щодо ОСОБА_2 як не маючої після правової підстави (та за межами розумного строку - ст. 28 КПК);

- зобов`язати ГПУ оформити в письмовому вигляді прийняте ГПУ 23.03.2017 (або раніше) рішення про відмову у видачі ОСОБА_2 в РМ за запитом ГП РМ від 17.01.2017 та направити повідомлення/сповіщення про це ОСОБА_2 ;

- надати адвокату ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , можливість ознайомитися з матеріалами екстрадиційної перевірки за запитами ГП РФ від 15.04.2015 та ГПРМ від 17.01.2017.

Дослідивши матеріали скарги, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у скарзі, виходячи з такого.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

При зверненні до суду як на правову підставу заявник посилається на 3, 8, 19, 32, 40, 55, 64, 124, 129 і 129- 1 Конституції України, а також ч. 1 ст. 572 і - mutatis mutandis - пп. 1 і 9-1 ч. 1 ст. 303 та ч.ч. 1 і 2 ст. 308 (в системній єдності з ч. 6 ст. 9) КПК.

Так, ч. 1 ст. 572 КПК України передбачено, що особи, які вважають, що рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади України, їх посадових чи службових осіб, вчинених у зв`язку з виконанням запиту про міжнародну правову допомогу, завдано шкоди їхнім правам, свободам чи інтересам, мають право оскаржити рішення, дії та бездіяльність до суду.

Окрім іншого, ст. 303 та ст. 308 КПК України, законодавцем передбачено оскарження у суді бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; та оскарження недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Оскільки ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Слідчий суддя беручи до уваги системний аналіз вказаних статтей з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, приходить до висновку, що вимоги скарги:

- визнати неправомірною і протиправною бездіяльність ГПУ в особі заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_3 та прокурора відділу екстрадиції управління правової допомоги та екстрадиції того ж Департаменту Г.Дубановського, яка полягає в неоформлені згідно з ч. 2 ст. 590 КПК 23.03.2017 (або раніше) рішення про відмову у видачі ОСОБА_2 в РМ за запитом ГП РМ від 17.01.2017 з направленням ОСОБА_2 відповідного повідомлення, та в ненаданні адвокату ОСОБА_4 , діючому в інтересах ОСОБА_2 , можливості ознайомитися з матеріалами екстрадиційної перевірки за запитами ГП РФ від 15.04.2015 та РМ від 17.01.2017 щодо ОСОБА_2 ;

- визнати неправомірним та протиправним проведення ГПУ в теперішній час розпочатої 28.03.2015 екстрадиційної перевірки щодо ОСОБА_2 як не маючої після правової підстави (та за межами розумного строку - ст. 28 КПК);

- зобов`язати ГПУ оформити в письмовому вигляді прийняте ГПУ 23.03.2017 (або раніше) рішення про відмову у видачі ОСОБА_2 в РМ за запитом ГП РМ від 17.01.2017 та направити повідомлення/сповіщення про це ОСОБА_2 ;

- надати адвокату ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , можливість ознайомитися з матеріалами екстрадиційної перевірки за запитами ГП РФ від 15.04.2015 та ГПРМ від 17.01.2017,

не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає зав необхідне роз`яснити, що нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, а саме статтею 587 КПК України, що екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.

Главою 44 КПК України визначено, що під час здійснення екстрадиційної перевірки передбачено оскарження рішення про видачу особи, оскарження інших рішень або ж дій під такої перевірки законодавцем не передбачено.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1