Дата документу 08.04.2019 Справа № 554/3031/19
Провадження №1-кс/554/5074/2019
УХВАЛА
іменем України

08 квітня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника адвоката ОСОБА_3 ,

заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава в режимі відеоконференції скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яке полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2019 року заявники звернулись до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, в порядку ст.303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, в якій просили зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, невідкладно внести відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365, 372 КК України працівниками правоохоронного органу до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви захисників адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства; зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, після внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365, 372 КК України працівниками правоохоронного органу, протягом 24 годин з моменту реєстрації провадження надати скаржникам витяг з ЄРДР щодо внесення таких відомостей. Скарга мотивована тим, що заявники звернулись з письмовою заявою (повідомленням) про вчинення кримінальних правопорушень до Територіального управління Державного бюро розслідувань, у якій просили зареєструвати заяву про вчинення кримінальних правопорушень працівниками правоохоронного органу за ознаками ст.ст.365, 372 КК України, визнати ОСОБА_5 потерпілим, допитати останнього та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, розпочати досудове розслідування та витребувати копію відео обшуку, проведеного у ОСОБА_5 . Вказану заяву було отримано ТУ ДБР у м.Полтава 27.03.2019 року, як вказують заявники у скарзі, 29.03.2019 року у телефонному режимі посадовою особою вказаного органу було повідомлено, що отриману заяву адвокатів було відхилено та не внесено до ЄРДР та станом на 29.03.2019 року жодного повідомлення на адресу заявників не надійшло. Адвокати вважають, що відомості, викладені в заяві повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання заяви вноситись до ЄРДР. Посадовими особами ТУ ДБР в м.Полтаві всупереч ст.214 КПК України допущено бездіяльність, на підставі чого заявники просять скаргу задовольнити.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявники - адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Від представника Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 , 14.02.2019 року на адресу суду надійшла заява про розгляд без участі, у якій заперечував проти задоволення скарги з тих підстав, що в заяві адвокатами викладені доводи, які ґрунтуються на суб`єктивній оцінці, а також виробленій позиції сторони захисту щодо допустимості та належності доказів у кримінальному провадженні. Наголошував на тому, що підзахисний притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та намагання заявників залучити інші органи для надання оцінки зібраним доказам суперечать принципам змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Крім того, у заяві повідомляється про факти нібито вчинення правопорушення органами досудового розслідування за спливом більше ніж півроку з моменту подій та більше ніж чотири місяці з моменту вступу захисників у кримінальне провадження, а всі висновки ґрунтуються лише на припущеннях, суб`єктивній оцінці протоколів слідчих дій і жодним чином не підлягають перевірці шляхом проведення досудового розслідування в рамках іншого кримінального провадження. На підставі викладеного, просив залишити скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявники звернулись до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 25.03.2019 року про вчинення кримінальних правопорушень в порядку ст.214 КПК України та просили внести відомості до ЄРДР за ознаками ст.ст.365, 372 КК України, розпочати за даними фактами досудове розслідування, визнавши ОСОБА_5 потерпілим, допитати останнього та витребувати докази з іншого кримінального провадження, встановити та притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до змісту вказаної заяви адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначали, що 30.08.2018 року за місцем проживання ОСОБА_5 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська в межах кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Згідно матеріалів даного кримінального провадження наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 причетні до розбійного нападу. Як пояснив захисникам ОСОБА_5 , слідча група під час обшуку поводила зухвало, застосовуючи фізичну силу, нецензурні вислови та порушили його право на захист. Під час ознайомлення із відеозаписом захисниками було зафіксовано, на їх думку, ряд порушень, що допущені слідчою групою та слідчим, а саме відео фіксування здійснювалось невідповідним чином. Вказували, що під час обшуку було застосовано фізичну силу, хоча їх підзахисний опору не чинив, та йому одягли кайданки та наказали лягти обличчям до підлоги, крім того, слідчим порушено право особи на захист, не забезпечено участь адвоката, а слідчі дії проведені з порушенням, зокрема щодо вилучення речових доказів тощо.

У зв`язку з цим, заявники просили внести відомості до ЄРДР та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб (а.с.4-5).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, отримано заяву адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.03.2019 року. Відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявники вказували на те, що зазначені в заяві дії посадових осіб правоохоронного органу щодо можливого, на їх думку, перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу та притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження №0000699 підлягають кваліфікації за ст.ст.365 372 КК України.

При цьому, заявниками в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовими особами СУ ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а доводи заяви зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України та стосується питань щодо допустимості доказів у кримінальному провадженні, в якому здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Таким чином, доводи заявників у заяві від 25.03.2019 року є їх особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Так, заявники не позбавлені права подавати у кримінальному провадженні клопотання про визнання доказів недопустимими, що є формою реалізації процесуальних прав останніх та їх підзахисного з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявникам було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, №Т/Г/С-1650/02-2 від 05.04.2019 року на звернення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 25.03.2019 року щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.365, 372 КК України, вчинені службовими особами ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення обшуку 30.08.2019 року за місцем проживання ОСОБА_5 надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, оскільки заява не містить достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень, а зазначені у зверненні обставини є питанням належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні. Крім того, твердження заявників щодо порушення права на захист не відповідають дійсності, оскільки під час проведення обшуку був присутній адвокат ОСОБА_12 , а перед початком слідчої дії ОСОБА_5 було повідомлено про підозру, в протоколі обшуку детально описано порядок вилучення речових доказів, що засвідчено присутніми учасниками.

Таким чином, незважаючи на те, що заявники вважають заяву від 25.03.2019 року повідомленням про вчинення посадовими особами кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.365, 372 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка як захисників особи, що притягується до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.187 КК України, щодо допустимості доказів у кримінальному провадженні, а це, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просять заявники.

Також слід зауважити, що посилання заявників на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Отже, матеріалами справи підтверджується, та згідно наведених вище норм законодавства за вказаним повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, не було порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 25.03.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яке полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1