Справа № 199/1046/19
УХВАЛА

2019 року травня місяця 13 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000705 від 14.04.2015 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, а саме тримання під вартою ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Крім того обвинувачений ОСОБА_4 без поважних причин не прибув в судове засідання, у зв`язку з чим прокурор заявила клопотання про привід обвинуваченого ОСОБА_4 в наступне судове засідання. Учасники процесу не заперечували проти такого клопотання прокурора.
Суд вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів вважає клопотання прокурора обґрунтованим, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину.
Зокрема, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, останній вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення та йому у разі доведення його вини може бути призначено покарання до 6 років позбавлення волі.
У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд вважає, що продовження тримання обвинуваченого під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх спостерігачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.
Клопотання та матеріали, надані прокурором, свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, впливати на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Розглядаючи можливість зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на домашній арешт, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, вважає, що альтернативні запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Розглядаючи клопотання прокурора про привід обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд враховує ст. 323 КПК України, в якій зазначено, що якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.
За таких обставин є всі підстави для винесення ухвали про привід обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання, оскільки обвинувачений порушив свій процесуальний обов`язок, передбачений п. 1) ч. 7 ст. 42 КПК України, щодо прибуття за викликом суду для участі в розгляді кримінального провадження в судовому засіданні та завчасно не повідомив суд про поважність причин неявки в судове засідання.
Керуючись ст.ст. 48, 49, 110, 315-317, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 липня 2019 року включно.
ОСОБА_3 підлягає звільненню з під варти у разі внесення застави у розмірі 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень з покладенням на нього обов`язків протягом двох місяців: - не відлучатися із м. Дніпра, Дніпропетровської області без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання, зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.
Попередити ОСОБА_3 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Доставити приводом в судове засідання, призначене на 15-30 годину 30 травня 2019 року, за адресою: вул. Новоселівська, 9, місто Дніпро, обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали доручити Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а також направити копію ухвали для здійснення контролю її виконання до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 143 КПК України у разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин не виконання.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.
Суддя:

13.05.2019