Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115) матеріали провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Бережанського районного суду

Тернопільської області від 28.10.2015 року за ч.2 ст.286 КК України

на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати

транспортними засобами на строк 2 роки,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22 січня 2019 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 22.01.2019 року у задоволенні подання в.о. начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115), погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 відмовлено.

_____________________________________

Справа № 11-кп/824/1196/2019
Категорія: ст.537 КПК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком, умовно-достроково.

Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що ОСОБА_8 , який засуджений за необережний тяжкий злочин, вже відбув половину призначеного судом покарання. З 22.06.2016 року він відбував покарання в Чортківській УВП (№ 26), де дисциплінарних стягнень і заохочень не мав, до праці не залучався. З 10.08.2016 року відбуває покарання у ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115), і за цей період зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що шість разів був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_8 не конфліктує, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, тощо. Працевлаштований різноробочим у господарській обслузі житлової зони, виконує роботу з самообслуговування, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, дисциплінарних стягнень не має та пройшов курс з підготовки до звільнення. Вину у скоєному злочині згідно з вироком ОСОБА_8 визнав у повному обсязі.

А тому, на переконання захисника, засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та згідно з ст.81 КПК України заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Крім того, засуджений відшкодовує потерпілим завдану шкоду, яка відраховується з його доходу, є інвалідом третьої групи і двічі на рік потребує стаціонарного лікування.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи засудженого ОСОБА_8 і представника установи виконання покарань ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги; доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 28.10.2015 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

09.01.2019 року в.о. начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) звернувся з поданням, погодженим із спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , яке мотивоване тим, що засуджений відбув половину строку покарання, до роботи відноситься добре, позитивно характеризується, за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку має шість заохочень, вину в скоєному злочині визнав, чим довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції мотивував своє рішення передчасністю висновків про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому врахував невідбутий строк, думку потерпілого ОСОБА_10 , висловлену в заяві, незначний розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого, адже засуджений не здійснював відрахувань із заробітної плати за місцем відбування покарання з квітня 2018 року. Ці відрахування проводились тільки виконавчою службою на місцем постійного проживання ОСОБА_8 з його доходів при тому, що засуджений мав подяки за добросовісне відношення до праці. Також, як зазначено в ухвалі, заохочення у виправній колонії не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як дотримання умов перебування засудженого у виправному закладі є його обов`язком.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 відбуває покарання з 22.06.2016 року, а в ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) з 10.08.2016 року, тобто на час звернення з поданням відбув більше половину строку покарання.

За період утримання в установі зарекомендував себе позитивно. До нього шість разів застосовувалися заходи заохочення у виді подяки за добросовісне відношення до праці в їдальні установи поза своїм робочим часом, за сумлінну поведінку та активну участь в суспільно корисному житті відділення, за добросовісне відношення до праці та підтримання належного санітарного стану у відділенні СПС, за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці в господарській обслузі житлової зони 02.03.2017, 29.09.2017, 08.12.2017, 22.03.2018, 21.06.2018, 04.10.2018. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, за що і був заохочений. По прибуттю в колонію працевлаштований різнорабочим у господарчій обслузі житлової зони.

Між тим, як правильно зазначив суд в ухвалі, така поведінка свідчить лише про виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст.ст.9, 107 КВК України.

Згідно з ч.2 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Як вбачається зі змісту подання, ОСОБА_8 працевлаштований по прибуттю в колонію, тобто з 10.08.2016 року, однак ніяких заходів до погашення завданої його злочинними діями шкоди та процесуальних витрат, незважаючи на наявність роботи, він не вживав. Стягнення за зведеним виконавчим провадженням із засудженого, які є надто незначними відносно стягнутої з нього суми, здійснюються Бережанським міжрайонним відділом державної виконавчої служби за місцем його реєстрації з орендної плати за земельну ділянку та пенсії, а не заробітної плати за місцем відбування покарання, що ставить під сумнів сумлінне ставлення до праці з огляду лише на індивідуальні, а не суспільні інтереси, і не дає підстав вважати, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання в.о. начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115), погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3