Справа № 645/1989/16-к
Провадження № 1-кп/645/55/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку домашнього арешту, а обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, не зменшились та спливає строк вказаних запобіжних заходів.

Обвинувачена ОСОБА_6 просила змінити обраний відносно неї запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання. Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти заявленого клопотання прокурора, та підтримали клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу. Прокурор проти заявленого клопотання обвинуваченої заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, строк домашнього арешту ОСОБА_6 , а також строк покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України спливає 16 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 181 домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу продовжують існувати, судове провадження не завершене, на даний час ще не допитаний свідок ОСОБА_7 , строк тримання обвинуваченої під домашнім арештом закінчується 16.11.2018 року, суд вважає за доцільне продовжити строк домашнього арешту, що не може перевищувати двох місяців, в зв`язку із чим клопотання обвинуваченої щодо зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, судове провадження не завершене, не допитаний свідок ОСОБА_7 , продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання підозрюваному запобіжного заходу, тому суд вважає доцільним продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк домашнього арешту до 11 січня 2019 року, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду із визначеною періодичністю, утримуватись від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_5 , свідком ОСОБА_7 .

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 11 січня 2019 року строк дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду із визначеною періодичністю; не відлучатися з АДРЕСА_2 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2018 року.

Суддя -