ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/106/18 Справа № 192/1891/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000751 за апеляційною скаргою прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.02.2002 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.А,Г,І ст.93, ч.3 ст.142, ч.2 ст.145, ст.42 КК України (1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

У вступній частині вироку зазначити відомості про судимість обвинуваченого замість ст.96 КК України (1960 року) вказати ст.93 КК України (1960 року).

У мотивувальній частині вироку зазначити обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочину.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , судом не враховано того, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав в повному обсязі, своїми показами намагався ввести суд в оману та переконати у відсутності у нього умислу на скоєння крадіжки, відповідно до ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості, в силу п.8 ч.1 ст.89 КК України скоїв злочин в період непогашеної судимості, а також обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочину.
Вчинення ОСОБА_7 нового умисного злочину проти власності свідчить про те, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та реального покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, вказує на те, що ОСОБА_7 не працевлаштований, не одружений, дітей не має, що свідчить про те, що обвинувачений веде соціально девіантний спосіб життя, немає постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочину проти власності.
Також судом не враховано, що злочин обвинуваченим вчинено у стані рецидиву злочинів, оскільки його вчинено в той час, коли він мав непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених п.А,Г,І ст.93, ч.3 ст.145, ст.42 КК України (1960 року).
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 5 місяців; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 перебуваючи біля будівлі супермаркету «Брусниця» по вул.Гагаріна, буд.21 в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, 15 жовтня 2017 року приблизно о 16 годині 10 хвилин помітив велосипед «МТВ STREETCOACH», який стояв праворуч від входу до будівлі супермаркету без догляду власника. Керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю власника та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 здійснив крадіжку велосипеда «МТВ STREETCOACH» вартістю 3 500 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 ..
З місця скоєння злочину зник. Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3 500 гривень 00 копійок.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин в період непогашеної судимості; обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому судом не встановлено; обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 встановлено рецидив злочинів.
Також відповідно до вироку суду обвинувачений свою вину не визнав, не розкаявся у вчиненому.

Вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від 80 до 240 годин, або виправними роботами на строк до 2 років, або арештом на строк до 6 місяців, або позбавлення волі на строк до 3 років.
Отже, покарання призначене обвинуваченому у виді арешту не є найм`якшим із видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України.
Враховуючи відбуття покарання обвинуваченим за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2002 року - 05.08.2010 року, повернення велосипеду потерпілому, працевлаштування обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 5 місяців в даному випадку є необхідним і достатнім для його виправлення та відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відсутність дружини та дітей не є обставинами, які обтяжують покарання.
Доводи прокурора щодо зазначення у вступній частині вироку відомостей про судимість обвинуваченого замість ст.96 КК України (1960 року) вказати ст.93 КК України (1960 року) є безпідставними, оскільки ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 року виправлено описку у вступній та мотивувальній частинах вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 року, та зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2002 року за п.А,Г,І ст.93, ч.3 ст.142, ч.2 ст.145, ст.42 КК України (1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Також доводи прокурора щодо зазначення у мотивувальній частині вироку обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочину є необгрунтованим, оскільки відповідно до оскаржуваного вироку, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено рецидив злочинів, бо обвинувачений вчинив злочин в період не знятої та непогашеної судимості за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2002 року, звільнився з місць позбавлення волі 05.08.2010 року та до спливу 8-річного строку погашення судимості вчинив новий умисний злочин.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4