ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1114/17 Номер провадження 11-кп/814/146/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого
за апеляційною скаргою прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 7.03.2018 року
за участю
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цим вироком, ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та за цією статтею призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно вказаного вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, 02.07.2017 року о 13 год. 42 хв. ОСОБА_6 , з метою вчинення крадіжки грошових коштів із каси магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП ОСОБА_10 та знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , зайшов до вказаного магазину та став до черги покупців.
У подальшому ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись відсутністю продавця біля прилавку, о 13:47 год., відкрив дерев`яну шухляду тумбочки, в якій знаходилася каса магазину, звідки дістав грошові кошти в сумі 11 980 грн. та поклав їх до свого полімерного пакету, тим самим здійснив крадіжку чужого майна.

Після цього, ОСОБА_6 вийшов із магазину та поїхав до м. Кременчук, де витратив грошові кошти на власні потреби, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , завдав матеріальної шкоди ФОП ОСОБА_10 на загальну суму 11 980 грн. 00 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду відносно останнього скасувати в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, зокрема у зв`язку із безпідставним застосуванням до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України. Просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за санкцією статті у виді арешту на 4 місяці. Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 6.10.2017 року виконувати самостійно.
При цьому вказує, що місцевим судом під час призначення ОСОБА_6 покарання не було враховано, що останній вчинив новий, умисний злочин, середньої тяжкості через 1,5 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за аналогічні злочини, а тому не зважаючи на розкаяння, вчинені дії свідчать про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення. Вважає, що місцевим судом безпідставно застосовано до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України і вирок суду не містить належного обґрунтування прийнятого рішення, і звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання негативно впливає на досягнення мети кримінального покарання, не сприяє виправленню та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_8 не підтримав апеляційну скаргу прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та просив залишити вирок суду без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до пололженьст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались, апелянтом не оспорюються, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 404 КПК України, виходить з того, що було встановлено місцевим судом.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно і також апелянтом під сумнів не ставляться.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 .

Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних, що характеризують його особу, пом`якшуючу вину обставину у виді щирого каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи особу обвинуваченого, який має молодий вік, за місцем проживання характеризується позитивно, його ставлення до вчиненого та конкретні обставини провадження, суд першої інстанції належним чином обґрунтувавши своє рішення дійшов правильного висновку, що до обвинуваченого можуть бути застосовані положення ст. 75 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, яке перебуває на розгляді в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області та в межах цього кримінального провадження останній із 21.11.2017 року перебуває під вартою. Дана обставина вказує на неспроможність доводів апелянта щодо доцільності скасування вироку суду та ухвалення нового вироку з підстав наведених в апеляційній скарзі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4