ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/88/18 Справа № 184/1568/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката, в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Оржонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Оржонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянку України, не заміжню, з вищою освітою, пенсіонерку, неповнолітніх дітей на утриманні не маючу, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона зранку 11 липня 2017 року в м. Покров знаходячись в приміщенні магазину «Сантехсервіс», розташованого в будинку № 49 по вул. Торгова, побачила раніше знайому їй ОСОБА_10 . На ґрунті триваючих особистих неприязних відносин ОСОБА_7 завдала декілька ударів долонями обох рук в обличчя ОСОБА_11 , чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження у вигляді садна і поверхневої забитої рани лівої виличної області обличчя.

Крім цього, о 13 годині 30 хвилин 02 вересня 2017 року ОСОБА_7 знаходилась біля будинку № 31 по вул. Горького в м. Покров Дніпропетровської області, побачивши ОСОБА_11 , та за допомогою наявної при собі господарської сумки, нанесла останній два удари в обличчя, чотири удари в праву руку, два удари в ліву руку, два удари в праву ногу, та два удари в ліву ногу.
Вказаними навмисними діями ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді двох саден на нижній повіці лівого ока та одного садна над лівою носо-губною складкою, трьох синців правого плеча, одного синця правого плечового суглоба, двох синців правого передпліччя, одного синця лівого плеча, одного синця лівого передпліччя, чотирьох синців правого стегна, чотирьох синці лівого стегна.

В апеляційних скаргах:

-обвинувачена просить вирок скасувати та постановити новий, яким звільнити її від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, оскільки на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки, вчинене нею діяння, на її думку, втратило суспільну небезпечність.

Посилається на те, що судом не враховано обставини, що пом`якшують її покарання, а також обставини, які згідно ст. 48 КК України звільняють її від покарання.

Вказує, що до вчинення злочину вона не було знайома з потерпілою, ніяких особистих, неприязнених відносин між ними не було, її діяння були емоційними, оскільки побачила свого чоловіка з коханкою, яка її спровокувала на злочинні дії, принижуючи її честь та гідність.

Зазначає, що заяву потерпілої про вчинення щодо неї злочину було подано до поліції 08.09.2017 року, і в цей же день була призначена судово-медична експертиза. Проте 04.09.2017 року був складений акт судово- медичного обстеження № 538, вважає, що дані докази судом не було досліджено належним чином.

Крім того, вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що свідчення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не правдиві через те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мають з обвинуваченою родинні стосунки, а тому зацікавлені у вирішенні справи на користь обвинуваченої. Проте, зазначає, що суд не прийняв до уваги факт, що ОСОБА_15 теж має родинні стосунки з потерпілою, а свідок ОСОБА_16 є подругою дочки потерпілої.

Вказує, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не були очевидцями події, а бачили її з видеозапису камери спостереження магазину Сантехсервіс.

Також апелянт посилається на позитивні дані про її особу.

-прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати винною ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На його думку призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не в повній мірі врахував характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, обставини його вчинення, який хоча і відноситься до злочинів невеликої тяжкості, однак містить декілька епізодів спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_19 .

Вказує, що приймаючи рішення про призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, суд не навів у вироку переконливих доказів стосовно того, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів.

В запереченнях на апеляційну скаргу:

- обвинувачена ОСОБА_7 просить повністю відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, оскільки за станом свого здоров`я вона не в змозі виконувати громадські роботи; перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і отримує компенсацію за надання соціальних послуг та здійснення цілодобового догляду за своєю матір`ю якій 82 років; та те, що бійки між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 були спровоковані самою потерпілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення, а апеляційну скаргу обвинуваченої просила залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повинно бути враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 125 КК України, є вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким із учасників судового розгляду не оскаржуються.
Вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджена зібраними по справі доказами в їх сукупності, а саме поясненнями потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , та іншими доказами в їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні, та належно проаналізованими у вироку.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо недоведеності її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину про неправильність висновків суду, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 вересня 2017 року за № 0000723, за заявою потерпілою ОСОБА_11 , згідно якої близько 13.00 годин 02 вересня 2017 року невідома особа, знаходячись біля будинку № 31 по вулиці Горького в м. Покров Дніпропетровської області, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_11 , які згідно акту № 538 судово-медичного обстеження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 1 т.2).
В суді першої інстанції ОСОБА_11 послідовно пояснила, що саме ОСОБА_7 11.07.2017 року та 02.09.2017 року застосувала до неї вказане вище насильство, спричинивши зазначені вище тілесні ушкодження.
Колегія суддів в ході перевірки наявних матеріалів не знайшла процесуальних порушень при призначенні та проведенні судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_11 . Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченої в цій частині, є необґрунтовані.
Посилання ОСОБА_7 про те, що свідок ОСОБА_15 є донькою потерпілої, а свідок ОСОБА_16 - подругою доньки, а тому їх пояснення не можуть бути визнаними неупередженими, є безпідставними, оскільки пояснення вказаних свідків, як вірно зазначив суд, є послідовними та узгоджуються з іншими доказами по справі.
Не відповідають дійсності і твердження обвинуваченої про необхідність визнання неналежними доказами показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , адже саме вони бачили як ОСОБА_7 вчинила побиття потерпілої та надали послідовні пояснення щодо обставин скоєного обвинуваченою.
Безпідставними є і твердження обвинуваченої щодо необхідності звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, в зв`язку зі зміною обстановки. Вимогами ст. 48 КК України встановлено, що особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК України.
Враховуючи викладене, та те, що стороною захисту не було надано належних доказів на підтвердження доводів щодо можливості застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 вимог ст. 48 КК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування вказаної статті, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченої, колегія суддів виходить із наступного.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченій виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочини, мотиви його вчинення, тяжкість вчинених кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря ЗП СЛ з приводу ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу 1 стадії, гіпертонічної хвороби 2 стадії, хронічного холецистопанкреатиту, варикозної хвороби гомілок. Послався суд і на відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання саме у виді штрафу, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню нею нових злочинів. Підстав для призначення як більш суворого покарання, так і для пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.
Суттєвих порушень вимог матеріального чи процесуального права під час судового розгляду колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Вирок за змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та прокурора, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Оржонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: