У Х В А Л А
«11» грудня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

під час судового розгляду кримінального провадження № 0000483 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою від 06 січня 2016 року слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/475/16-к на майно: мобільний телефон Iphone чорного кольору; Hyundai Santa Fe д.н.з., 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянка розташована на території Садового товариства Малоснітинської с/р «Чайка» площа 0,06 кв.м. № 153. Свої вимоги обґрунтовує тим, що накладення арешту на вищезазначене майно не справедливе і не обґрунтоване. 10 жовтня 2016 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області його визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, у зв`язку з чим виправдано за відсутністю в діях злочину. 30 січня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2016 року скасовано. Обвинувачений зазначає, що не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як свою вину у вчиненні злочину не визнає і найбільше зацікавлений в повному, справедливому, об`єктивному та всебічному розгляді справи задля доведення своєї невинуватості. Крім того, сприяє суду у з`ясуванні обставин кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого заперечував, зазначив, що арешт накладено обґрунтовано, підстави для його скасування відсутні.

Інші учасники просили вирішити питання на розсуд суду.
Суд дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 06 січня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/475/16-к накладено арешт на майно підозрюваного, а саме: мобільний телефон Iphone чорного кольору; Hyundai Santa Fe д.н.з., 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянка розташована на території Садового товариства Малоснітинської с/р «Чайка» площа 0,06 кв.м. № 153 (т.8 а.с.202-209).

Частиною 1 ст. 170 КПК, визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Аналізуючи вищезазначені правові норми, враховуючи позицію прокурора та інших учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що арешт на вказане майно накладено помилково чи не обґрунтовано. Санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Станом на час розгляду кримінального провадження усі свідки не допитані, письмові матеріали не дослідженні. В судовому засіданні обвинуваченим не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин клопотання задовольню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд, керуючись ст.ст.177, 181, 194, 372, 376 КПК України,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1