У Х В А Л А
02.01.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
із участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст.190 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,
УСТАНОВИВ :
Жмеринським міськрайонним судом здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000129 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, за ознаками незаконого заволодіння останнім шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами у великих розмірах потерпілого ОСОБА_12 та відповідно грошовими коштами у особливо великих розмірах потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 в період з листопада 2016 року по квітень 2017 року, завдавши останнім майнової шкоди на загальну суму 18373407,50 грн.
У зв`язку з неявкою в судове засідання 22.12.2018 року захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 розгляд справи було відкладено з повторним викликом учасників для можливості належного вирішення питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наразі в судовому засіданні прокурор заявив про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, посилаючись на те, що раніше визначених ризиків можливості останнього з метою уникнення покарання переховуватись від суду, а також протиправно впливати на свідків та потерпілих досі не зменшились та не зникли, оскільки його грунтовно обвинувачено у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а допит усіх потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні іще не завершено. Також просив суд врахувати особливо великий розмір майнових збитків, спричинених потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили щодо продовження тримання останнього під вартою, вважаючи недоведеним у належний спосіб прокурором наявності заявлених ним ризиків. Посилаючись на значну тривалість утримання під вартою ОСОБА_6 , а також обставини того, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, а також постійне місце проживання, де в теперішній час мешкає його сім`я, та де забезпечено задовільні умови проживання, про що подали характеристику навчального закладу за місцем навчання дітей обвинуваченого. Відтак сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_6 просили змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із визначенням максимального обсягу зобов`язань.
Обвинувачений ОСОБА_7 , та його захисник ОСОБА_9 підтримали думку захисника ОСОБА_8 .
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали думку прокурора та вважають за необхідне продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Решта потерпілих в судове засідання не з`явились.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, попередньо продовжений термін якого спливає 04.01.2019 року, та в межах якого вочевидь неможливо закінчити судовий розгляд, суд виходить з необхідності запобігання ризикам, визначених статтею 177 КПК України, оскільки він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте наразі йому висунуто обвинувачення у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості та ряду умисних особливо тяжких злочинів, надто стосовно протиправного заволодіння у особливо великих розмірах коштами значної кількості фізичних осіб шляхом шахрайства, тому може з метою уникнення суворого покарання переховуватись від суду, а також перебуваючи на волі може протиправно впливати на потерпілих та свідків, переважна частина яких досі недопитані судом. При цьому санкція вказаних особливо тяжких злочинів передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що не становить визначених законом обмежень неприпустимості застосування щодо обвинуваченого у їх вчиненні ОСОБА_6 тримання під вартою. Також із врахуванням сукупності фактичних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його зрілого віку, характеру та обсягу висунутого звинувачення, грунтовність якого загалом наразі ніким не заперечена, тяжкості покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які вказано прокурором, та які не спростовані стороною захисту самим лише запереченням щодо їх доведеності стороною обвинувачення, судом не встановлено будь-яких об`єктивних відомостей про суттєве зменшення або відсутність взагалі ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для достатності застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
При цьому суд не враховує доводи доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця проживання та соціальних зв`язків, а також певної тривалості утримання його під вартою, які наразі не спростовують зазначених прокуром ризиків самим лише запереченням їх доведеності. Можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на думку суду також відсутня з огляду на непредставлення досі стороною захисту об`єктивних підтверджень заявлених обставин щодо нового фактичного місця проживання сім`ї обвинуваченого ОСОБА_6 , який до його затримання мешкав за іншою адресою, правових підстав стосовно права проживання у новому житловому приміщенні по АДРЕСА_1 , відомостей про його власника та відповідної згоди останнього, про що вже було зауважено судом раніше при вирішенні аналогічного клопотання, та яким вочевидь не можливо вважати єдину представлену характеристику навчального закладу.
За таких обставин та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд наразі не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, що є недостатніми для запобіганню вказаних ризиків, суттєвий рівень яких досі не зменшився, та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу є виправданим у даному конкретному випадку з огляду на наведені потреби забезпечення суспільних інтересів та права на справедливий розгляд справи судом і запобігання переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, які превалюють над принципом поваги до особистої свободи, у зв`язку з чим строк його тримання під вартою слід продовжити на 60 днів .
Враховуючи викладене, керуючись ст.178, 181, 183, 331, 336 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Оголосити перерву в судовому засіданні до 11 годин 15 хвилин 21.02.2019 року із викликом учасників провадження.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, тобто до 02.03.2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді