Справа № 317/3858/18
Провадження № 1-кп/317/444/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000456 від 15.04.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копенкувате, Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», ОСОБА_4 був призваний на військову службу.

З 16 серпня 2014 року ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.

04 березня 2015 року о 13 годині 30 хвилин солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно покинув військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась поблизу АДРЕСА_2 і до 07 листопада 2018 року проводив свій час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

17 листопада 2018 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000456, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням строком 1 рік. Від обвинуваченого отримана згода на призначення такого покарання. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Вислухавши думку прокурора, думку обвинуваченого і його захисника, які просять затвердити угоду про винуватість, перевіривши угоду про визнання винуватості, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України та може бути затверджена судом з наступних підстав. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання годи обвинуваченим ОСОБА_4 є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який визнає свою провину повністю, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з іспитовим строком на 1 рік.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 листопада 2018 року в кримінальному провадженні № 0000456 між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.11.2018 року покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтись на реєстрацію.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з дня його проголошення лише у випадках, прямо передбачених КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1