КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/4976/17Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/681/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного матеріали кримінального провадження № 0000904 по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гродівка Красноармійського району Донецької області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та представника ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На підставі п.п.«в», «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання.
Задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 та стягнуто на її користь з ОСОБА_10 157515 грн. 87 коп. та з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» 53616 грн. 76 коп.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 07 липня 2016 року о 01 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив порушення п.п.1.5, 2.3б, 12.1, 12.4, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР України, виїхавши на перехрестя вулиць Сортувальної та Здолбунівської в місті Києві, не надавши дорогу водію автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення.

В результаті ДТП пасажир автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження - закриту травму грудної клітки та живота у вигляді розриву-розчавлення правої частки печінки, крововилив у черевну порожнину, перелому 3-6 ребер справа зі зміщенням уламків по лопатковій лінії, ушкодження зв`язок правого ключично-акроміального суглобу, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, правову кваліфікацію своїх дій та призначене покарання, просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, відмовивши потерпілій у його задоволенні.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом невірно обрахована сума коштів, стягнутих зі страховика на відшкодування понесених потерпілою витрат на лікування, оскільки вона не підтверджується належними та допустимими доказами. За доводами апелянта, наданими чеками та виписками з історії хвороби не підтверджується те, що придбані ліки, засоби гігієни, проведені лабораторні дослідження пов`язані саме з лікуванням потерпілої внаслідок ДТП.

Звертає увагу, що зазначена ДТП сталася 07.07.2016, однак більшість обстежень потерпіла проводила значно пізніше, а саме влітку-восени 2017 року. Придбані на лікування ліки вважає також не мають прямого відношення до лікування тих ушкоджень, які були спричинені потерпілій внаслідок ДТП.

Не погоджується також з розміром моральної шкоди, який було стягнуто з нього на користь потерпілої. За доводами апелянта, судом не враховано, що злочин ним було вчинено з необережності, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, він приніс свої вибачення потерпілій та щиро розкаявся, є пенсіонером, має на утриманні неповнолітню дитину, автомобіль був взятий ним в оренду, внаслідок ДТП сам отримав тілесні ушкодження та потребує лікування. Крім цього, просить врахувати, що він добровільно сплатив потерпілій 40000 грн. на відшкодування заподіяної шкоди, тобто віддав всі свої заощадження, а стягнення визначеної судом суми коштів призведе до його зубожіння.

В поданій апеляційній скарзі представник ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, також просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову.

Зазначає, що стягнута судом зі страхової компанії на користь потерпілої сума коштів на відшкодування понесених витрат на лікування є необґрунтованою, оскільки понесені нею витрати не підтверджуються належними доказами. Крім цього, потерпілою не надано доказів того, що значна частина придбаних неї лікарських препаратів та досліджень призначалась їй в ході лікування.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, задовольнити цивільний позов частково та стягнути зі страховика на користь потерпілої ОСОБА_11 16979 грн. 25 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 776 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_10 злочину, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України та призначене покарання учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України вирок суду в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та представника цивільного відповідача на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та вважали рішення суду в частині вирішення цивільного позову законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та представника цивільного відповідача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Рішення суду про стягнення з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_11 коштів в розмірі 1450 грн. в рахунок відшкодування втраченої потерпілою вигоди відповідачем не оспорюється, а тому апеляційною інстанцією в цій частині не перевіряється.
Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 про стягнення на її користь з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» 53616,75 грн., суд першої інстанції вказав, що понесені потерпілою витрати підтверджуються наданими нею документами, а саме товарними та фіскальними чеками на придбання ліків у період лікування. Стягнута зі страховика сума складається із витрат на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням - 49682,62 грн., та моральної шкоди, яка становить 5% від суми матеріальної шкоди, а саме 2484,13 грн.
Проте, як вірно вказують апелянти, не всі понесені потерпілою витрати, на підтвердження яких вона надала відповідні документи, відносяться до витрат на лікування та відновлення здоров`я, пов`язаного з дорожньо-транспортною пригодою. Про це свідчать досліджені судом апеляційної інстанції оригінали медичних та платіжних документів, наданих потерпілою на обґрунтування цивільного позову, довідка-розрахунок, надана представником страховика.
Проаналізувавши наявні в матеріалах провадження виписки з історії хвороби потерпілої ОСОБА_11 (т.1 а.с.222-225), якими встановлено діагноз захворювання і призначено у зв`язку з цим необхідні лікарські засоби, та співставивши їх із наданими позивачем платіжними документами, колегія суддів визнає обґрунтованою сумою витрат, понесених потерпілою у зв`язку з лікуванням травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відновленням здоров`я, в розмірі 40100,72 грн.
Колегія суддів вважає, що понесені потерпілою витрати на зазначену суму доводяться належними доказами, а саме наданими до суду апеляційної інстанції та дослідженими в суді оригіналами документів, якими підтверджується придбання потерпілою медичних препаратів, а також їх призначення.
У зв`язку зі зменшенням суми, яка підлягає стягненню зі страховика в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, відповідно, підлягає зменшенню і сума моральної шкоди, яка має становити 2005,03 грн.
Суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційні доводи обвинуваченого щодо необґрунтованого стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 157515 грн. 87 коп. Як вбачається зі змісту вироку, при обрахуванні цієї суми судом у повній мірі були враховані усі обставини кримінального провадження, зокрема тяжкість завданих потерпілій тілесних ушкоджень, характер та об`єм проведеного лікування та спричинених у зв`язку з цим душевних хвилювань, які суттєво змінили її звичний стан життя, дані про особу обвинуваченого, його майновий стан. При вирішенні цивільного позову суд також врахував, що обвинувачений добровільно сплатив потерпілій певну суму коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Зокрема, як об`єктивно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_11 внаслідок протиправних дій обвинуваченого були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що потягло необхідність тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування в медичних закладах та санаторії (07.07.16-03.08.16, 12.08.16-21.08.16, 23.11.16-28.11.16, 05.01.17-25.01.17) і подальшої реабілітації, що спричинило їй душевне страждання та порушило її нормальний життєвий ритм та свідчить про заподіяння потерпілій з вини обвинуваченого моральної шкоди.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з розміром визначеної судом та стягнутої з ОСОБА_10 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_11 , який буде відповідати вимогам розумності та справедливості.
Оскільки суд апеляційної інстанції зменшує суму коштів, які підлягають стягненню з цивільного відповідача на користь потерпілої на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вирок суду в цій частині підлягає зміні у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.408 КПК України.
З цих підстав апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та представника ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_13 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та представника ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_10 , змінити в частині вирішення цивільного позову.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в розмірі 40100 грн. 72 коп. та на відшкодування моральної шкоди - 2005 грн. 03 коп.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4