Провадження № 11-кп/4820/44/18
Справа № 682/1828/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 18.12.2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_7 , та в його інтересах захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда, Казахстан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 9 років.

Строк відбуття покарання рахується з 18.02.2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 989 грн.60 коп.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишено попередній - тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Як установлено судом першої інстанції, 17.02.2017 близько 01 год. в м. Славута Хмельницької області ОСОБА_7 , перебуваючи в житловій кімнаті власної квартири за адресою АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої. При цьому, ОСОБА_11 почав критикувати відносини ОСОБА_7 із ОСОБА_12 , яка на той час співмешкала з ОСОБА_11 та була колишньою дружиною ОСОБА_7 , внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини та сварка на грунті ревнощів.

В ході даної сварки у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та був обурений поведінкою ОСОБА_11 , виник умисел, направлений на вбивство останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , умисно, наніс ОСОБА_11 кухонним ножем множинні (не менш як сімнадцять) ударів клинком та лезом ножа в життєво важливі органи, а саме: в ділянки лівої щоки, лівої бокової поверхні шиї, передньої поверхні грудної клітки справа, передньої поверхні грудної клітки зліва, лівого плеча, верхнього краю лівої лопатки, живота та грудної клітки в ділянці мечевидного відростка грудини по середній лінії з пошкодженням діафрагми та серця.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення живота та грудної клітки в ділянці мечевидного відростка грудини по середній лінії з пошкодженням діафрагми та серця, яке виникло від травмуючої дії односторонньо гострого колючого предмету, яким був ніж, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвело до смерті; поранення в ділянці лівої бокової поверхні шиї з пошкодженням м`язів шиї та дрібних гілок загальної сонної артерії, яке виникло від травмуючої дії односторонньо гострого колючого предмету, яким був ніж, та від якого могла б наступити смерть внаслідок крововтрати.
Такими діями ОСОБА_7 вчинив вбивство потерпілого ОСОБА_11 , смерть якого, згідно висновку судово-медичного експерта № 61 від 23.03.2017 року, настала на місці події, внаслідок проникаючого поранення живота та грудної клітки в ділянці мечевидного відростка грудини по середній лінії з пошкодженням діафрагми та серця.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 , в поданих апеляційних скаргах, просять скасувати вирок місцевого суду, кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України та звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду. Посилаються на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, що вирок ґрунтується на припущеннях та доказах, отриманих незаконним шляхом. Зокрема, вважають неналежними доказами :
-показання потерпілого ОСОБА_10 , які не свідчать про вбивство його батька саме ОСОБА_7
-показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , так як ці свідки не вказали на ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила вбивство, та не чули шум, крики, характерні звуки бійки.
-протокол огляду місця події та трупа, так як вказана слідча дія проводилась без ухвали слідчого судді та без добровільної згоди особи, яка володіє вказаним житлом ОСОБА_16 . Згідно відеозапису огляд місця події проводився з 13 год. 36 хв. до 18 год. 30 хв., що збігається з часом внесення даних до ЄРДР по вказаному кримінальному провадженні (15 год. 54 хв.) та затриманням ОСОБА_7 о 18 год.
-протокол слідчого експерименту, в якому зафіксовані лише показання обвинуваченого.
-протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17.03.2017 року, оскільки ОСОБА_7 пояснив, що говорив це лише для «авторитету», звукозапис має ознаки монтажу, а судово-фоноскопічна експертиза не проводилась, первинні носії інформації до кримінального провадження не долучались. Результати негласних слідчих дій від 17.03.2017 року, отримані всупереч волі ОСОБА_7 , обманним шляхом, в примусовому порядку, шляхом психологічного тиску.
-7 дисків, долучені до кримінального провадження, є недопустимими доказами, оскільки їх не було відкрито підозрюваному та стороні захисту.
Крім того, звертають увагу суду на те, що:
- з постановами про призначення експертиз та висновками експертиз обвинувачений був ознайомлений після закінчення досудового розслідування, що є порушенням права на захист та підставою для визнання вказаних процесуальних документів недопустимими доказами.
- місцевим судом безпідставно не враховано висновок експерта №63-мк, в якому зазначено, що наявні деформаційні вигини полотна ножа унеможливлюють нанесення ним експериментальних колото-різаних пошкоджень слідосприймаючого матеріалу.
- ОСОБА_7 було допитано в якості підозрюваного без повідомлення про підозру.
- судом залишено поза увагою висновок судової психолого-психіатричної експертизи №77 від 10.05.2017 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 міг перебувати в стані сильного душевного хвилювання- в стані фізіологічного афекту.
- при призначенні покарання ОСОБА_7 не зараховано строк відбування покарання 1 рік 57 днів попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ст.72 КК України.
- аналітичні довідки, складені за результатами аналізу мобільних з`єднань, які відбувались по мобільних телефонах обвинуваченого ОСОБА_17 та ОСОБА_11 не є доказом вини ОСОБА_7 , оскільки він заперечував факт його розмови з потерпілим, що не спростовано ні органом досудового слідства, ні судом першої інстанції. Крім того, зафіксовано, що після вчинення злочину, неодноразово невстановлена особа телефонувала з телефону ОСОБА_11 на мобільний телефон ОСОБА_18 , ОСОБА_10 і телефон невстановленої особи.
- органами досудового слідства не встановлено особу, яка заволоділа телефоном потерпілого та може бути причетна до пограбування і вбивства останнього. ОСОБА_7 заперечив свою участь у спілкуванні з потерпілим ОСОБА_11 після 21 год. 16 лютого 2017 року та після 1-ї год. 17 лютого 2017 року, докази які б спростовували зворотнє не зібрані.
- обставини, що підтверджують факт отримання потерпілим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень за межами квартири підтверджуються доріжкою плям крові, виявлених на загальному коридорі будинку. Висновки органів досудового слідства та суду про вбивство ОСОБА_11 , вилученим з квартири ОСОБА_7 ножем під №12 суперечить висновкам експертиз про відсутність на ножі слідів крові та про непридатність ножа для нанесення тілесних ушкоджень.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисників, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, прокурора і потерпілого, які вважають вирок суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджуються сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні, у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення у справі не допущено.

Твердження захисників та обвинуваченого про недоведеність винуватості останнього у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду, в цій частині, ухвалено у відповідності до вимог ст.370 КПК України, на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Такі висновки відповідають показанням обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що проснувшись 17.02.2017 року, близько 10 год., він побачив на килимі, посеред кімнати ОСОБА_11 , перевернувши якого виявив рану і кров, та зрозумів, що той мертвий. Завернув ОСОБА_11 у чорний поліетиленовий пакет і залишив у такому вигляді до 18.02.2018 року, до того, як його виявили працівники поліції; даним висновку експерта №61 від 18.02.2017 року та висновку додаткової експертизи №154 про характер, механізм, локалізацію й тяжкість заподіяних ОСОБА_11 тілесних ушкоджень і причину настання смерті, яка настала на місці події, внаслідок проникаючого поранення живота та грудної клітки в ділянці мечевидного відростка грудини по середні й лінії з пошкодженням діафрагми та серця. Враховуючи, що поранення, внаслідок якого настала смерть, відбулося у життєво важливий орган серце, смерть покійного наступила або одразу, або в дуже короткий проміжок часу після нанесення поранення. Будь яких активних дій, після отримання смертельного поранення, покійний виконувати не міг. Рани на трупі покійного могли виникнути внаслідок травмуючої дії одного і того самого знаряддя (ножа); протоколу огляду місця події та трупа від 18.02.2017 року з доданими фото таблицями про місце вчинення злочину та виявлення тіла вбитого за адресою АДРЕСА_1 та показанням в судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , який підтримав надані ним висновки; даним висновку судово-токсологічної експертизи крові та спинномозкової рідині з трупа ОСОБА_11 про виявлення наявності етилового алкоголю в кількості: в крові 4,29% в спині 4,56%. Дана концентрація може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння в приміненні до живої людини; висновку судово-імунологічної експертизи крові з трупа ОСОБА_11 , відповідно до якого встановлено, що кров померлого відноситься до групи 0 з ізоглютенінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0; висновків експерта №143, №155 згідно з якими, кров ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0; висновку експерта №149 про те, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізесерологічною системою АВ0; висновку експерта №156, відповідно до якого в змивах речовини бурого кольору, які вилучені з коридору четвертого поверху, який веде до квартири обвинуваченого, слідів крові не виявлено.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рана, яка стала причиною смерті ОСОБА_11 , була нанесена потерпілому саме в квартирі ОСОБА_7 , що підтверджується висновком експерта №156 про те, що в змивах речовини бурого кольору, які вилучені з коридору четвертого поверху, який веде до квартири обвинуваченого, слідів крові не виявлено. Даним висновком експерта, висновком експерта №61, відповідно до якого смерть покійного настала або одразу, або в дуже короткий проміжок часу, після поранення та даними протоколу огляду місця події повністю спростовуються доводи сторони захисту про те, що досудовим розслідуванням та в процесі судового розгляду не встановлене місце вчинення злочину.
Крім того, такі висновки суду підтверджуються даними висновку експерта №157, згідно з яким на відрізку ганчірки, вилученої під час огляду місця події знайдена кров людини, яка може належити ОСОБА_11 ; висновку експерта №159, відповідно до якого у змиві речовини бурого кольору, який вилучений з підлоги кімнати, неподалік розкладеного крісла, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_11 ; висновку експерта №163, згідно з яким у змиві речовини бурого кольору, який вилучений з частини килима з речовиною бурого кольору, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_11 ; висновку експерта №160, відповідно до якого у змиві речовини бурого кольору, який вилучений з підлоги кімнати, неподалік розкладеного крісла, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_11 ; висновку експерта №162, згідно з яким у зіскребі речовини бурого кольору, який вилучений з підлоги кімнати, неподалік вхідних дверей на балкон, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_11 ; висновку експерта №165, відповідно до якого на жіночому халаті, який вилучений під час ОМП, знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_11 ; висновку експерта №164, згідно з яким на светері, вилученому у підозрюваного ОСОБА_7 , знайдено кров людини, яка, в тому числі, може належати ОСОБА_11 (арк. 101-102).; висновку експерта №295-Д, відповідно до якого сліди пальців рук, виявлених при ОМП. Всі виявлені сліди пальців рук, які придатні для ідентифікації належать ОСОБА_7 .

Відповідно до даних аналітичних довідок, складених за результатами аналізу мобільних з`єднань, які відбулися по мобільному телефоні обвинуваченого ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , о 23:42 16.02.2017 та о 00:19 17.02.2017 ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_7 та між ними відбулися розмови тривалістю 122 секунди та 22 секунди відповідно. На момент з`єднання, перший раз, телефон ОСОБА_11 обслуговувався мобільною вишкою, встановленою за адресою: АДРЕСА_2 , щогла на даху, що знаходиться неподалік місця проживання ОСОБА_11 , а другий раз встановленою за адресою: АДРЕСА_2 , на трубі, що знаходиться неподалік місця проживання ОСОБА_7 .

За даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 17.03.2017 та протоколу огляду речового доказу (диску, що містить інформацію, отриману в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій) від 02.06.2017, ОСОБА_7 визнав, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у себе вдома, вбив ОСОБА_11 ножем на грунті ревнощів, оскільки останній з`ясовував, чому колишня дружина обвинуваченого, ОСОБА_12 , яка останній час жила з покійним, періодично відвідувала ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 вказав, що в них з ОСОБА_11 це вже не перша сварка через жінку.

З даних протоколу слідчого експерименту від 23.03.2017року слідує, що обвинувачений фактично дав пояснення такі ж як і в судовому засіданні. Зокрема, вказав, що 16.02.2017року, увечері, ОСОБА_11 дійсно приходив до нього і вони разом випивали, жодних сварок між ними не відбувалося, після чого останній пішов додому, а він ліг спати. Труп ОСОБА_11 виявив в себе в квартирі 17.02.2017 зранку. Біля нього, на відстані приблизно 50 см. лежав ніж, якого він помив на кухні та поставив на полицю тумбочки на стіні.
Відповідно до висновку експерта №63-мк, описані метрично-конструктивні особливості твердого, плоского, клинкового знаряддя по типу ножа з однобічно-гострим клинком, які були установлені в одиночній, глибокій, наскрізній колото-різаній рані шкіри, вилученій з черевної стінки трупа ОСОБА_11 - співпадають із відповідними загальними груповими та індивідуальними параметрами однобічно-гострого клинка, наданого для проведення експертизи і позначеного при ОМП №12 господарського ножа «SANUSY», у вигляді: як тупого, скошеного «обушка» з добре-вираженими ребрами, так і тупого вістря із дещо заокругленою вершиною та помірно-гострого леза, ріжуча крайка якого має поодинокі, дрібні зазублини в зоні вістря клинка.

Відповідно до даних висновку судово-психіатричного експерта №77 ОСОБА_7 спростовуються доводи захисника про перебування ОСОБА_7 в стані сильного душевного хвилювання в стані фізіологічного афекту.
За показанням потерпілого ОСОБА_20 - сина вбитого ОСОБА_11 , 16.02.2017 року, близько 24:00 він чув, як його батько, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розмовляє по телефону з невідомою особою, після чого, попередивши, що скоро повернеться, пішов з дому. Про його вбивство дізнався 18.02.2017року. ОСОБА_12 була співмешканкою ОСОБА_11 , проживала з ним періодично, оскільки між ними були часті сварки.
Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що 16.02.2017 р. близько 20 год. вона спілкувалась з ОСОБА_7 , який повідомив, що у нього був ОСОБА_11 у нетверезому стані, котрого він відправив додому спати.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_16 , в її сина ОСОБА_7 бувають провали у пам`яті, особливо після вживання алкоголю, внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми,
Про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, внаслідок раніше отриманої травми голови, повідомили свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , зокрема про те, що після вживання алкоголю обвинувачений міг страждати від розладів пам`яті, забувати про те, що говорив чи робив.

Свідок ОСОБА_24 показала, що була понятою при огляді місця події, вилученні речових доказів, та посвідчила це своїми підписами в процесуальних документах.

За показанннями свідка ОСОБА_15 , в лютому 2017року, за адресою АДРЕСА_3 , він бачив ОСОБА_7 , який перебував у нетверезому стані. На наступний день ОСОБА_7 прийшов до поліції і повідомив, що в його квартирі знаходиться труп ОСОБА_11 , про якого він не повідомив напередодні, так як злякався.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_12 , вона проживала разом з обвинуваченим в шлюбі з 2005 по 2009 роки. ОСОБА_17 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був агресивним, неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, про які зранку не міг згадати, після яких їй приходилося звертатися за медичною допомогу. Неодноразово, під час суперечок, брав до рук ніж. Був випадок, коли він хотів вдарити ножем її брата. Із ОСОБА_11 спільно проживала протягом 2014-2015 років. Він часто заходив до ОСОБА_17 , де вони розпивали спиртні напої.
Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання ОСОБА_7 про непричетність до вказаного злочину, оскільки вони суперечать сукупності об`єктивних, досліджених судом доказів, покладених судом в основу доведеності вини обвинуваченого, які узгоджуються між собою.

Судом дослідженні усі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження.

Ці та інші наведені у вироку докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 .
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1ст. 115 КК України є правильною.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів на підтвердження інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки докази, надані стороною обвинувачення, свідчать лише про те, що у вказаний день було вчинено вбивство ОСОБА_11 , та що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження упереджено, не об`єктивно, без з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, не давши належну оцінку доказам і у зв`язку з цим незаконно засудив його за ч.1 ст.115 КК України, є безпідставними.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження та, на підставі сукупності правильно оцінених доказів, зазначивши чому до уваги взяв одні докази і відкинув інші, прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину.
Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Посилання апелянтів на те, що вирок ґрунтується на припущеннях є надуманими.

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, та не врахування практики Європейського суду з прав людини, на що є посилання в апеляційних скаргах, не встановлено, та судом правильно вирішено питання про допустимість зазначених доказів.
Твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що суд не дав відповіді на запитання: «Чи скоїв ОСОБА_7 цей злочин, чи доведено його вину належними та допустимими доказами?», також, позбавлені підстав. Суд належним чином перевірив та обґрунтовано спростував у вироку доводи сторони захисту про непричетність обвинуваченого до вчинення цього злочину.
Доводи захисту про те, що суд надав перевагу доказам обвинувачення, поклавши в основу вироку версію досудового слідства про те, що, якщо труп ОСОБА_11 знайдено в квартирі, де проживав ОСОБА_7 , то і вбивство скоїв останній та інших версій не розглядав, переконливо спростовано у вироку.
Посилання апелянта-захисника ОСОБА_8 на те, що 18.02.2017 року в описових частинах всіх процесуальних документів зазначена причетність ОСОБА_7 до вбивства ОСОБА_11 , після повідомлення ним у Славутський відділ поліції, що в його квартирі знаходиться труп, при тому, що оглядом місця події, висновками цитологічних експертиз та оглядом підозрюваного не встановленого жодного доказу, на підтвердження бійки між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , не можуть вважатись обґрунтованими. Встановлені, в цей день, обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, підтверджені сукупністю доказів, здобутих органом досудового розслідування при проведенні слідчих дій і оцінених слідчим відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Як убачається з матеріалів справи, з'ясування обставин справи та перевірка їх доказами у кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які б були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено. За результатами судового розгляду, шляхом співставлення показань свідків, результатів аналізу трафіку телефонних з'єднань і даних судово-медичного експертного дослідження та інших доказів, досліджених судом, відтворено хронологію розвитку подій, які відбувались у вказаній квартирі, де проживав ОСОБА_7 .
З огляду на викладене, посилання апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 на те, що аналіз доказів, досліджених у суді, дає підстави вважати, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано суду переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , в інкримінованому йому злочині, а відтак обвинувачений підлягає виправданню з підстав, передбачених ст. 373 КПК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є помилковими.
Аналіз зазначених доказів дає підстави для висновку, що під час судового розгляду кримінального провадження були дослідженні всі обставини, які могли мати значення для правильного її вирішення, а тому посилання захисту на те, що ряд доказів, зазначених в апеляційній скарзі, є неналежними, недостовірними, оскільки не підтверджують існування або відсутність обставин, що підлягають доказуванню, у цьому кримінальному провадженні, позбавлені підстав, зважаючи на те, що обвинувачений заперечує свою причетність до вчиненого злочину. Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що суд допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідив докази, всупереч вимогам ст. 129 Конституції України та ст. ст.17,22,23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, провів судовий розгляд, який не був спрямований на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження і ухвалив вирок, який ґрунтується на припущеннях, без доведення стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_7 є надуманими, необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами. Судом не порушено вимог ст.62 Конституції України та ст. 92 КПК України щодо обов`язку доказування, на що є посилання в апеляційній скарзі захисту.
На думку захисту, в суді не здобуто жодного доказу на підтвердження обвинувачення, так як жодного свідка вбивства немає, а речові докази, процесуальні документи та висновки експертиз не підтверджують вини саме ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_25 .
Разом із тим, при перевірці судового рішення не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено. Зміст обставин і доказів докладно наведено у вироку. Наведені докази доповнюють один дного та у своїй сукупності і взаємозв'язку обґрунтовано визнано судом достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
За результатами перегляду вироку, колегія суддів погоджується з оцінкою зазначених доказів, даною місцевим судом, а тому не вбачає підстав для визнання доказів недопустимими та неналежними, на які є посилання в апеляційних скаргах захисників, обвинуваченого, та в клопотанні захисника ОСОБА_8 , долученого до матеріалів кримінального провадження в апеляційній інстанції.
Доводи сторони захисту про визнання недопустимими усіх речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки такі для ознайомлення не відкривалися, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази ( частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК).

Як слідує з протоколу відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, захисниками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 , власноручно, виконані записи про те, що вони ознайомилися з усіма матеріалами кримінального провадження, при цьому, вони не заявляли будь-яких клопотань чи скарг щодо неповного відкриття матеріалів провадження, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.
У матеріалах кримінального провадження, до яких наданий доступ, був опис усіх речових доказів, долучених до кримінального провадження. Захисники та підозрюваний, не заявляли та не скаржились, що їм відкриті не всі матеріали провадження, не надано можливість скопіювати або відобразити, відповідним чином, будь-які речові докази або їх частини, документи або їх копії, не надано доступ до приміщення або місця, де вони знаходяться, а тому, порушень вимог ст. 290 КПК України, при відкритті матеріалів стороні захисту, та порушення вимог ч.3 ст.89 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання допустимості доказів, колегія суддів не вбачає.
Твердження захисників про недопустимість, як доказів, процесуальних документів на підставі яких проведено експертизи та самих висновків експертиз через сумніви у вихідних даних, зазначених у постановах слідчого, в частині, що стосується фабули вчиненого злочину, не забезпечення права підозрюваного брати участь у проведенні експертиз, про те, що не перевірено повноваження експертів, які проводили експертизи, у жодній з постанов не попереджено експертів про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.
Істотних порушень вимог ст.ст.101,102 КПК України та Закону України «Про судову експертизу» під час проведення, зазначених в апеляційних скаргах. Експертиз та вимог ст. 290 КПК України стосовно відкриття стороні захисту стороною обвинувачення матеріалів досудового розслідування не встановлено.
Експертам, згідно з вказаними постановами, ставилися лише конкретні запитання, сформульовані в їх резолютивних частинах, відповіді на які мали значення для розслідування. Для дослідження, направлялися конкретні об`єкти, дослідивши які (сприймаючи їх безпосередньо), експерт міг надати висновки. У запитаннях слідчим не зазначалися будь-які вихідні дані, та не давались будь-які установки, про що вказують захисники.
При цьому, сторона захисту не була позбавлена права ставити додаткові запитання, клопотати про проведення додаткових експертиз. Зокрема, за клопотанням сторони захисту при проведенні додаткової СМЕ та стаціонарної судово-психіатричної експертизи, експертам ставилися запитання сформульовані захистом, чим реалізувано право на захист ОСОБА_7 та на повне і всебічне дослідження обставин кримінального провадження. Підозрюваний та його захисники з клопотанням про бажання бути присутніми, під час проведення експертиз, до слідчого не зверталися.
Твердження захисту про те, що висновки експертів є недопустимими доказами так як стороною обвинувачення до висновків не долучено ліцензій, сертифікатів, посвідчень на судово-експертну діяльність, не перевірені обставини щодо повноважень експертів, суд до уваги не приймає, оскільки експертизи які призначалися у кримінальному провадженні, направлялися до виконання та виконувалися у експертних установах, які входять до складу експертних установ судово-медичної служби України, а тому відсутні підстави для перевірки повноважень експертів при призначенні експертиз
Не може бути підставою для визнання недопустимими доказами висновки експертів і те, що у постановах про їх призначення відсутнє попередження про кримінальну відповідальність, оскільки ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», передбачає, що незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються в тому числі кримінальною відповідальністю за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, в силу вказаного вище закону, кожний експерт попереджений про кримінальну відповідальність, що і відображено у всіх досліджених судом висновках експертів.
Доводи сторони захисту про безпідставність посилання суду першої інстанції на показання потерпілого ОСОБА_26 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , оскільки вони не вказали на ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила вбивство, не заслуговують на увагу. Зазначені свідки та потерпілий, кожен зокрема, підтвердили певні обставини, які вказані в кримінальному провадженні.
Посилання апелянтів на те, що протокол огляду місця події свідчить лише про огляд приміщення та трупу ОСОБА_20 та не підтверджує вчинення вбивства в квартирі, де проживає ОСОБА_7 і що вчинив його останній є безпідставними, оскільки цей протокол, у сукупності з іншими доказами, підтверджує винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.
Проведення огляду місця події за відсутності власника квартири, де виявлено труп ОСОБА_20 , та ухвали слідчого судді не вказує на недопустимість, як доказу, протоколу цієї слідчої дії, оскільки огляд проводився за письмовою згодою ОСОБА_7 -користувача цієї квартири. Допущена явна описка в зазначенні часу закінчення цієї процесуальної дії о 13год.43 хв. не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим, на що є посилання апелянтів, оскільки, в цьому ж протоколі, (а.с.13 крим.пров.) вказано, що огляд завершено о 17год.30хв.
В процесі апеляційного розгляду ст.слідчий ОСОБА_27 підтвердив, що він не вносив відомості в ЄРДР одночасно із складанням протоколу огляду місця події, про що вказує сторона захисту, а оскільки він брав витяг з ЄРДР, то значиться його прізвище.
Необгрунтованими є доводи апелянтів і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обгрунтованність вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вказаних матеріалів, їх фальсифікації, ні обвинуваченим, ні його захисниками не надано.

З огляду на викладене, твердження апелянтів про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення позбавлені підстав.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обтяжуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його пом`якшують.

Зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, є особою старшого віку, на обліку травматолога, нарколога, невропатолога чи психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.
Ураховуючи особливу суспільну небезпеку вчиненого злочину, призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. З таким покаранням погоджується і колегія суддів і не вбачає підстав для його пом`якшення.

Наведені обставини не дають підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисників.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 слід зарахувати в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2017 року по 29 листопада 2018 року, включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст.404,405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого, та в його інтересах захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 18 лютого 2017 року по 29 листопада 2018 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк, з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4