Справа № 314/802/19
Провадження № 1-в/314/434/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Лисичанськ, Луганська область, громадянина України, освіта вища, не одруженого, до засудження займався підприємницькою діяльністю, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1)09.12.2004 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням 2 роки.

2)18.07.2006 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений 16.08.2008 року умовно-достроково на невідний строк, що складає 1 рік 3 місяці 6 днів.

3)08.05.2014 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням 2 роки.

По даній справі засуджений: 20.01.2016 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права займатись діяльністю пов`язаною з керуванням довіреним майном терміном на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08.05.2014 року у вигляді 1 місяця, та остаточно призначено покарання, за сукупністю вироків у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю пов`язаною з керуванням довіреним майном терміном на 1 рік.
Початок строку: 16.09.2016 року, кінець строку: 16.10.2019 року,
про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому, при цьому зазначив, що працює та має заохочення.
Представник адміністрації колонії в судовому засіданні покладався на думку суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 26.10.2017 року перебуває на лікуванні у спеціалізованій туберкульозній лікарні при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», станом на 06.10.2018 року відбув 2/3 частини строку призначеного покарання. На виробництві установи хоча й не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, але 26.10.2017 року залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно п. 5 ст. 118 КВК України, а саме працевлаштований днювальним на відділенні СПС № 5. Запропонований об`єм робіт виконує в повному обсязі, до праці ставиться сумлінно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, яке було накладено на засудженого, зняте та погашене у встановленому законом порядку, а тому воно не повинно враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи,, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, з 30.11.2017 року приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта», приймає участь у суспільно-корисній праці, підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти, за вироком суду цивільного позову не має.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання засудженого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 20.01.2016 року, на невідбутий строк, що складає 7 місяців 1 день.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

15.03.2019