Справа № 629/6247/18
Номер провадження 1-кп/629/200/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001753 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миронівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІ групи, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Земельного к, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належить земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - 2е засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до вимог ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Вимогами ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України передбачено. що надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою,Ю третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір, зокрема оренди земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Таким чином, використання земельної ділянки комунальної форми власності здійснюється на підставі договору оренди такої ділянки, укладеного відповідною сільською, селищною чи міською радою із переможцем земельних торгів.

Відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV (з наступними змінами), самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Так, ОСОБА_3 , в порушення вище зазначених норм закону, які регулюють порядок надання у користування земельних ділянок комунальної власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою самовільного зайняття для вирощування сільськогосподарських культур - соняшнику, земельної ділянки, внесеної до земель житлової та громадської забудови, загальною площею 11,3155 га, розташованої на території Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, у 2018 році не звернувся до Краснопавлівської селищної ради для відповідного укладення договору оренди землі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , розуміючи, що цільове призначення вказаної земельної ділянки селищною радою не змінювалось та договори оренди землі між ОСОБА_3 та селищною радою про передачу зазначеної земельної ділянки ОСОБА_3 у користування на праві оренди не укладались, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву в особистих інтересах, з травня 2018 року по вересень 2018 року, самовільно зайняв та використав вказану вище земельну ділянку, загальною площею 11,3155 га, розташовану за координатами: 49.1481085, 36.3419168, в межах населеного пункту смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, шляхом посіву сільськогосподарської культури насіння соняшнику, яку у подальшому вирощував, обробляв та 17.09.2018 року зібрав, уклавши з ПОСП «Гарант» договір № 26/9/2018 від 17.09.2018 року про надання послуг по збиранню соняшника на площі 10 га.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв майнову шкоду державі в особі Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області на загальну суму 216783 гривні 74 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме у 2018 році, не уклавши з Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області договір оренди земельної ділянки, самовільно зайняв та використовував земельну ділянку комунальної власності, площею 11,3155 га., яка розташована на території Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області за координатами: 49.1481085, 36.3419168, в межах населеного пункту смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, шляхом посіву соняшнику, який у подальшому вирощував, обробляв та 17.09.2018 року зібрав, уклавши з ПОСП «Гарант» договір про надання послуг по збиранню соняшника на площі 10 га.

Представник потерпілого, Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надіслала телефонограму про розгляд справи за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, не заперечують проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 2 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, інвалід ІІ групи, страждає рядом хронічних захворювань, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується середньою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлена.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільним покладення на нього обов`язків: участь у профілактичних, соціально-виховних заходах, щодо попередження протиправних дій; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 1 ст. 197-1 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на залучення експертів та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та піддати його покаранню у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1