КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_9 , у сумі 2050 доларів США, котрі вилучено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 20 (двадцять) купюр номіналом 100 доларів США та 1 (одна) купюра номіналом 50 доларів США, серії та номерами: LA75924857B, LK43990827D, LC61303917B, LA71464160B, LL76411841H, LL49099321D, MF77582534B, LK00750921A, LF44899079K, LB30807519N, LA79925865B, MF78626482B, LB62803716L, LL18917861J, LE10177013F, LB43715793K, LJ60608006D, LA18530995C, MB00790016G, LL49099317D, IC34731291A.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що вказані грошові кошти були вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , але окрім ОСОБА_9 за даною адресою проживають її мати - ОСОБА_10 , вітчим - ОСОБА_7 , та малолітня донька - ОСОБА_11 . Зазначені грошові кошти, на які накладено арешт, належать вітчиму ОСОБА_7 , які останній накопичував для забезпечення сім`ї і використовувались сім`єю для проживання. Також, апелянт вказує і на те, що ОСОБА_7 не має жодного відношення до кримінального провадження №0004071 від 17.10.2018 року, а тому не може бути накладено арешт на належні йому грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна за кримінальне правопорушення, щодо вчинення якого підозрюється ОСОБА_9 .

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт розгляд клопотання проводився без виклику власників майна, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо поважності причин пропуску стоку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, Подільським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004071 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

26.10.2018 року постановою старшого слідчого Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_12 вказане в клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні №0004071 речовим доказом.

30.10.2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_9 , у сумі 2050 доларів США, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

30.10.2018 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва клопотання прокурора задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної

особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0004071, про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні сторони обвинувачення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, відтак доводи апеляційної скарги про безпідставність арешту майна є необґрунтованими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого суддіПодільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_9 , у сумі 2050 доларів США, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1854/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1