Справа № 761/6254/19
Провадження № 1-м/761/19/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

особи, відносно якої заявлено клопотання ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 про продовження екстрадиційного арешту відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації,

У С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 вніс до суду клопотання про продовження екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Згідно клопотання, 19 грудня 2018 року, о 22 годині, працівниками Солом`янського УП ГУНП у м. Києві затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 .

Відповідно до клопотання, постановою слідчого СГ ОМВД РФ по Унцукульському району 17.12.2013 винесено постанову про розшук підозрюваного ОСОБА_3 , а постановою начальника ОУР МВС РФ по Унцукульському району РД 05.12.2014 ОСОБА_3 оголошений в міжнародний розшук.

Як зазначає прокурор у клопотанні, постановою старшого слідчого по ОВС СЧ СУ МВС по РД від 14.02.2015 ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ.

Постановою Кіровського районного суду м. Махачкала від 23.01.2015 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою на 2 (два) місяці, термін якого обчислювати з моменту його екстрадиції на територію Російської Федерації.
Далі, як зазначається у клопотанні, Генеральною прокуратурою України прокуратурі м. Києва доручено провести екстрадиційну перевірку обставин, які могли б перешкодити екстрадувати ОСОБА_3 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.
Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, який є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити вказане клопотання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд визначити менш суворий запобіжний захід, посилаючись на безпідставність визначення ізоляції ОСОБА_3 , зокрема вказав і на те, що останній має житло та сім`ю в м. Києві.

ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, 19 грудня 2018 року, о 22 годині, працівниками Солом`янського УП ГУНП у м. Києві затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , при цьому останній розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

22 грудня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 застосовано екстрадиційний арешт строком до 19 лютого 2019 року.

Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_3 , для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, при цьому проведення екстрадиційної перевірки, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі м. Києва.

Далі, як встановлено в судовому засіданні, постановою старшого слідчого по ОВС СЧ СУ МВС по РД від 14.02.2015 ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ, після чого оголошено у розшук, з обранням міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Також, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 не являється громадянином України, інкримінований ОСОБА_3 злочин є екстрадиційним, оскільки відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, при цьому згаданий злочин передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), при цьому необхідно враховувати:
1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
З цього приводу Європейський суд з прав людини у пункті 143 рішення Stanev v. Bulgaria зазначив, що затримання особи є настільки серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи і коли вони були визнані недостатніми для захисту індивідуального або суспільного інтересу, який міг би вимагати затримання особи.
Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 42 рішення Котій проти України наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є особою, яка раніше не засуджувалася за злочини як на території України, так і на території інших держав, зокрема таких даних в матеріалах клопотання не міститься, що очевидно вказує на відсутність кримінального досвіду, а відтак і схильності до протиправних проявів.

Більше того, як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_3 , затримання останнього відбулось після саме його звернення у поліцію з приводу окремої дорожньо-транспортної пригоди, і таке, на думку слідчого судді, очевидно свідчить про відсутність спроб ОСОБА_3 переховуватися від правоохоронних органів.

Також, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 має місце проживання на території м. Києва (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), неофіційно працює, є батьком двох малолітніх дітей, яких утримує разом з дружиною, являється волонтером, який надавав допомогу добровольчим батальйонам та Збройним силам України, раніше звернувся до відповідних державних органів з проханням визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Наведене слідчим суддею оцінюються з урахуванням і того, що Україна залишається об`єктом воєнної агресії з боку Російської Федерації, яку вона здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (ЗВЕРНЕННЯ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене Постановою ВРУ від 27.01.2015).
Зазначене та, головним чином, відсутність у самому клопотанні належних обґрунтувань щодо необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу екстрадиційного арешту, без визначення обставин, які б вказували безальтернативність у цьому, із зазначенням конкретних доказів, які б прямо свідчили на можливість ОСОБА_3 перешкодити у будь-який спосіб проведенню екстрадиційної перевірки, в тому числі і через ухилення від передачі до компетентних органів Російської Федерації, на думку слідчого судді, дає всі підстави вважати, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 в частині закріплення місця знаходження до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, на даний момент є достатньо можливим застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони йому залишати своє житло у визначений період доби (нічний час), з визначенням додаткових обов`язків: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

При цьому, слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

З огляду на викладене, керуючись положеннями Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 584 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши йому без дозволу прокурора або судузалишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби - з 21 години вечора до 7 години ранку наступного дня.

Крім того, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 до Святошинського УП ГУ Національної поліції в м. Києві.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити строком до 18 квітня 2019 року.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в порядку ст. 202 КПК України.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 22 лютого 2019 року о 8 годині 45 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий судд ОСОБА_1