Номер провадження: 11-кп/785/1151/18
Номер справи місцевого суду: 520/898/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мінківка Артемівського району, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,

визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Обрано міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 08.11.2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_9 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 08.11.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не має судимості,

визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Обрано міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 08.11.2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_9 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 08.11.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 засуджені за вчинення злочину за наступних обставин.

08.11.2016 року близько 13 годин ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: м. Одесса, вул. Академіка Корольова, 23, діючи спільно за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном, застосували до потерпілого ОСОБА_11 насильство, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, нанесли численні удари кулаками та ногами в область голови та тіла потерпілого, чим умисно спільними діями спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани області внутрішнього кінця правої надбрівної дуги, носової перетинки, синця та садна потиличної області, синця потиличної області зліва, садна лобно-тім`яної області, лобної області зліва, забої (що виразились набряками) м`яких тканин та синці нижніх повік обох очей з переходом на виличні області, синці правої кисті, лівої кисті, синець та садно в області лівого колінного суглобу, синець області лівого колінного суглобу з переходом на гомілку та садно області колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта №3304 від 05.12.2016 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_10 з кишені потерпілого ОСОБА_11 відкрито викрав мобільний телефон марки «Кенески», вартістю 600 гривень в якому знаходилась сім карта оператора стільникового зв`язку «МТС» НОМЕР_1 , вартістю 10 гривень, на якій грошові кошти були відсутні, та гроші у сумі 150 гривень, які передав ОСОБА_12 .
Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 760 гривень.
Згодом при затриманні обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_10 викрадене у потерпілого майно було вилучено і повернуто потерпілому, матеріальні збитки відсутні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вважає вироку суду незаконним, необґрунтованим. Покарання є занадто суровим. Свою вину він визнав. Суд не взяв до уваги те, що він сприяв розкриттю злочину. Також судом не взято до уваги те, що він намагався відшкодувати шкоду завдану потерпілому, попросити пробачення в нього, однак потерпілий жодного разу в судове засідання не з`явився у зв`язку з чим він був позбавлений можливості цього зробити. Раніше судимостей не має.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та пом`якшити призначене покарання. Вважає вироку суду незаконним, необґрунтованим. Покарання є занадто суровим. Свою вину він визнав. Суд не взяв до уваги те, що він сприяв розкриттю злочину. Також судом не взято до уваги те, що він є інвалідом ІІІ групи, висновком імунолога ДП «ОУВП (№21)» я є ВІЛ інфікованим

Заслухавши доповідача, захисників, які просили апеляційні скарги задовільнити, прокурора, який просив про залишення апеляцій без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційних скарг обвинувачених вони в повному обсязі визнали свою вину і не оскаржують правильність кваліфікації в зв`язку з чим колегія суддів розглядає справу в межах доводів апеляції. тобто в частині обґрунтованості призначеного покарання.
Суд першої інстанції перевіривши докази по справі вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, доведена.
Дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України
Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував, що обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд визнав, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні злочину.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину проти власності, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким.
При цьому, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер корисливого злочину, наслідки вчинення злочину та розмір завданої шкоди потерпілому, особу обвинувачених, що ОСОБА_10 є інвалідом 3 групи, що відшкодовано шкоду потерпілому шляхом вилучення і повернення викраденого майна працівниками поліції, враховуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, що обвинувачений скоїв корисливий злочин, та враховуючи особу обвинувачених, що свідчить про їх стійку антисоціальну направленість на вчинення корисливих злочинів, не працевлаштованість без поважних причин, а тому зробив висновок про неможливість виправлення обвинувачених з ізоляцією від суспільства, та вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 статті 186 КК України.
Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.11.2015 року ОСОБА_10 був засуджений за ст.185ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.ст.75, 76 КК України строком на 1 рік.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2016 року ОСОБА_10 був звільнений від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку та 17.01.2017 року знятий з обліку Київського РС пробації.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_10 скоїв злочин 08.11.2016 року, а іспитовий строк за попереднім вироком суду закінчився 04.11.2016 року, суд приходить до висновку, що немає підстав для застосування ст.71 КК України при призначенні покарання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 08.11.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що призначене покарання обвинуваченим відповідає вимогам ст. 65 КК України і що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченим правильно призначена міра покарання, з урахуванням того, що провину ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 визнали, розкаялися.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог КПК України судом першої інстанції в частині в частині призначення покарання.

Суд першої інстанції в повному обсязі дослідив матеріали справи, врахував всі обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку щодо визначення міри покарання відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, доводи обвинувачених є безпідставними та такими, що не можуть бути взяті до уваги.
В той же час колегія суддів перевіривши обґрунтованість застосування ст.72 ч.5 КК України, прийшла до висновку що з урахуванням їх тривалого знаходження під вартою в режимі попереднього ув`язнення вони фактично відбули призначене покарання з урахуванням 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і підлягають негайному звільненню з під варти на підставі відбуття призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2018 року відносно ОСОБА_13 і ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

Узвязку з відбуттям призначеного покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 16.03.2018 року ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити з під варти негайно
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4