Справа № 447/1998/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/188/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 3 вересня 2018 року про відмову в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Миколаївської виправної колонії (№ 50)» ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Радехівського районного суду Львівської області від 3 липня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст. 153 КК України із застосуванням ст. 102 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 10 років; за ч.1 ст. 296 КК України у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2013 року вирок Радехівського районного суду Львівської області від 3 липня 2012 року відносно засудженого ОСОБА_7 змінено та даний вирок в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України скасовано та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст. 106, ст. 49 КК України, а провадження по справі в цій частині закрито. Виключено призначене ОСОБА_7 на підставі ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів у виді десяти років позбавлення волі та вирішено вважати ОСОБА_7 за цим вироком засудженим за ч.3 ст. 153 КК України на десять років позбавлення волі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року зараховано засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 3 липня 2012 року по 26 лютого 2013 року у строк відбування покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 3 липня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До Миколаївського районного суду Львівської області надійшло спільне подання начальника Державної установи «Миколаївської виправної колонії (№ 50)» ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 3 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні даного подання.

На ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 3 вересня 2018 року засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати та задоволити подання начальника Державної установи «Миколаївської виправної колонії (№ 50)» ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_9 , звільнивши його умовно-достроково від покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначає, що за період відбування покарання він довів своє виправлення, ним не було допущено жодного порушення режиму відбування покарання, 9 разів заохочувався, брав активну участь в роботах по благоустрою території, здобув повну середню освіту та професію столяра-будівельника.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, характеристику на засудженого (а.с. 2, 3), на даний час відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, за час відбування покарання не був працевлаштований та дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого, а, отже, і відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та журналу судового засідання від 3 вересня 2018 року /а.с. 12/, дані про особу засудженого, застосування до останнього заохочень досліджувались в ході судового розгляду і при прийнятті остаточного рішення були правильно враховані судом в сукупності з іншими обставинами справи. Доводи апеляційної скарги засудженого в частині неврахування судом першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого його працевлаштування, то такі є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства та кримінального закону при розгляді даного подання в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не містить.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга засудженого - необґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 3 вересня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4