Справа № 163/2245/17
Провадження № 1-кп/159/50/18
УХВАЛА

28 грудня 2018 року м. Ковель

Колегія судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 12 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Захисниками обвинувачених заявлено відвід колегії суддів з тих підстав, що потерпілими в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останні є близькими родичами ОСОБА_15 , який працює на посаді помічника судді Ковельського міськрайонного суду, що в свою чергу викликає сумнів у неупередженості колегії суддів.
При цьому, сторона захисту покликається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд. Захисника вказують, що практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982). Відповідно до суб`єктивного критерію, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При цьому, обєктивність проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття, у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В судовому засіданні 15.11.2018 було встановлено, що свідок по справі ОСОБА_15 з 01.10.2008 та по теперішній час працює в Ковельському міськрайонному суді, в тому числі працював на посаді помічника судді, заступника керівника апарату. З 08.10.2013 по 16.08.2015 року ОСОБА_15 працював помічником судді, яка входить в склад колегії суддів- ОСОБА_3 . Мати свідка ОСОБА_14 та рідний брат ОСОБА_13 є потерпілими та цивільними позивачами в даному кримінальному провадженні. ОСОБА_15 є свідком обвинувачення і дав в судовому засіданні покази, яким при постановленні вироку необхідно давати оцінку. Крім того колегія суддів повинна надати оцінку обгрунтованості цивільних позовів. Сторона захисту вважає, що оскільки потерпілими та цивільними позивачами в кримінальному провадженні є мати та рідний брат ОСОБА_15 , який працює в Ковельському міськрайонному суді, тому розгляд даного кримінального провадження суддями цього суду може викликати сумнів в їх неупередженості.

Крім того, захисники вказуєть, що в даному кримінальному провадженні Ковельським міськрайонним судом 31.07.2018 та 27.09.2018 постановлялись ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому прокурор звертався до суду з відповідними клопотаннями з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України, що регламентує порядок подання прокурором відповідного клопотання. Незважаючи на заперечення захисту 31.07.2018 та 27.09.2018 колегія суддів задовольнила клопотання прокурора. Таким чином обидві ухвали ухвалені колегією суддів фактично за власною ініціативою, що теж є самостійною підставою для відводу.

В судовому засіданні обвинувачені та захисники заяву про відвід підтримали.

Прокурор та потерпілі вважають, що підстав для відводу складу суду, визначених положеннями КПК немає.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує, як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 126 Конституції України, вплив на суддів у будьякий спосіб забороняється.

За змістом ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ч.5 ст. 80 КПК України, відвід або самовідвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`ктивний та об`ктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єтивного та об`єтивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Тобто, відповідно до практики ЄСПЛ наявність безсторонності повинна визначаться за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Розглядаючи суб`єктивні підстави, беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді, тобто наскільки суддя неупереджений та безсторонній у даній справі. Об`єктивний критерій визначається забезпеченням судом та його складом відсутності будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді.

Відповідно до ст. 75 КПК України, обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцієюЕкономічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Зокрема в рішенняхЄвропейського суду з прав людини у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_15 стороною обвинувачення, як свідок, не заявлявся та очевидцем подій, які інкримінуються обвинуваченим не був. ОСОБА_15 дійсно судом був допитаний в якості свідка за клопотанням сторони захисту, після чого захисниками був заявлений відвід колегії суддів.
Також, колегія суддів наголошує на тому, що при визначенні підсудності вказаного кримінального провадження Волинським апеляційним судом не ініціювалось питання направлення даного кримінального провадження до іншого суду Волинської області. Дане кримінальне провадження надійшло на розгляд Ковельського міськрайонного суду Волинської області, відповідно до ухвали Волинського апеляційного суду від 07.09.2017, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цього суду було визначено відповідну колегію з додержанням принципу випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ, з урахуванням завантаженості кожного судді.
Оцінюючи доводи в їх сукупності, та враховуючи думку учасників судового розгляду, колегія суддів вважає висловлені стороною захисту доводи щодо відводу колегії суддів є такими, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 КПК України, тобто є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства»), що застосовується при оцінці доказів.

Стосовно заявлення захисниками відводу з підстав постановлення ухвали про продовження строку тримання обвинувачених під вартою за клопотанням прокурора, яке подано з порушенням вимог ч.1 ст. 199 КПК України, то в даному випадку такі доводи сторони захисту не свідчать про упередженість колегії суддів при розгляді кримінального провадження, а незгода захисників з процесуальними рішеннями не є підставою для відводу.

Тобто, обставини, на які покликаються захисники, як підставу для відводу колегії суддів не входять до переліку, передбачених ст. 75 КПК України підстав для відводу колегії суддів. Заявлений відвід колегії суддів зводиться до необґрунтованих припущень щодо неупередженості суддів, що в свою чергу, не може бути підставою для відводу.
Таким чином, заява захисників про відвід складу суду не грунтується на нормах процесуального закону, є безпідставною, а тому до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 75, 80 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисників про відвід колегії суддів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3