КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1271/18
Провадження № 1-кп/177/141/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000975 від 19.09.2014 щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, знятого з обліку 15.01.2015 у зв`язку зі досягненням граничного віку перебування в запасі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) 07.06.2018 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 18.09.2014 о 15:00 годині, перебуваючи на території дачної ділянки АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері, скориставшись відсутністю свідків та потерпілого, не заходячі до вказаного дачного будинку, без дозволу потерпілого ОСОБА_5 , взяв ключі від автомобілю ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходилися на поличці для взуття біля вхідних дверей дачного будинку.
Після чого, ОСОБА_3 за допомогою вказаних ключів проник до салону автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , запустивши двигун та керуючи вказаним автомобілем, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, таким чином незаконно заволодівши транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_5 , вартість якого відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 06.11.2014 № Д9/11/14, становить 61027,45 грн. Крім цього, у невстановлений слідством час та місці, але не раніше 15:00 години 18.09.2014 та не пізніше 18:50 години 19.09.2014, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив його пошкодження, а саме: правої частини бамперу, правої фари з вказівником повороту, накладки під праву фару, капоту, правого переднього крила, подряпини по всій поверхні кузова, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 збитки, розмір яких, згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 06.11.2014 № Д9/11/14, складає 14144,75 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав у повному обсязі, не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав показання про те, що 18.09.2014, після спільного розпиття спиртних напоїв у компанії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_5 , вирішив взяти належний останньому автомобіль ВАЗ 21121 та поїхати до магазину придбати спиртних напоїв. Оскільки потерпілий добровільно відмовся надати йому автомобіль, він, без дозволу потерпілого, взяв ключі від автомобіля, які знаходилися біля вхідних дверей будинку на полиці для взуття, та коли потерпілий зайшов до будинку відпочивати, відчепив від автомобіля причіп, завів двигун та разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 поїхали до магазину у с. Златуостівка. При цьому він повідомив ОСОБА_7 , що автомобіль взяв з дозволу ОСОБА_5 . У с. Златоустівка, біля магазину пошкодив автомобіль об лавку. Після цього ОСОБА_7 залишився біля магазину, а він поїхав далі, при цьому, не пам`ятає, де саме перебував, оскільки був п`яний. Наступного дня, тобто вже 19.09.2014, пригнав автомобіль до будинку ОСОБА_9 , оскільки у нього проживав де і був виявлений працівниками поліці. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати. Зобов`язується у найкоротший строк сплатити потерпілому спричинену матеріальну та моральну шкоду.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні надав показання про те, що 18.09.2014, приблизно о 14:00 год., на його дачній ділянці, що в СТ «Ювілейний 3», спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розпивали спиртні напої. Коли випили всю горілку, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 почали просити ключі від автомобіля, щоб поїхати до магазину за цигарками та спритними напоями. Він відмовив, через що виник словесний конфлікт. Щоб уникнути подальшого розвитку конфлікту, попрохав всіх розходитися, а сам пішов до будинку та ліг відпочивати. Приблизно біля 16:00 години до нього прийшла сусідка, ОСОБА_10 та повідомила, що на подвір`ї відсутній його автомобіль, при цьому вона бачила, як на ньому їхало двоє невідомих чоловіків. Він зрозумів, що до незаконного заволодіння його автомобілем причетні ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , про що повідомив працівників поліції, які виявили автомобіль 19.09.2014 в с. Трудове біля будинку ОСОБА_7 . Крім того, автомобіль мав механічні пошкодження. Вказував, що злочинними діями ОСОБА_3 йому спричинено матеріальну шкоду, яка підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи, у розмірі 14144,75 грн. У зв`язку з пошкодженням автомобіля, він змушений був тривалий час пересуватися транспортом загального користування, що відображалося на оперативності в його роботі, на робочому графіку, спричиняло зайві переживання, суттєво порушувало звичайний життєвий уклад, тому також просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь моральну шкоду, розмір якої складає 50000,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 надав показання про те, що 18.09.2014, після спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на дачній ділянці останнього, він та ОСОБА_3 почали прохати ОСОБА_5 дати їм ключі від автомобіля щоб з`їздити за цигарками та горілкою. ОСОБА_8 пішла в цей час додому. Коли ОСОБА_5 відмовив та пішов до будинку, він почав стукати у двері та продовжував просити дати ключі, а ОСОБА_3 у цей час перебував на подвір`ї. Йому стало зле та він відійшов за будинок, а коли повернувся, на нього чекав ОСОБА_3 , який повідомив, що ОСОБА_5 дав йому ключі та дозволив взяти автомобіль. ОСОБА_3 відчепив причіп від автомобіля та вони вдвох поїхали да магазину, що в с. Златоустівка, де він і залишився, а ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку. Наступного дня ОСОБА_3 на автомобілі ОСОБА_5 приїхав до нього додому, у с. Трудове, куди через деякий час прибули і працівники поліції.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надала показання про те, що 18.09.2014 вона разом зі своїм сином ОСОБА_7 його приятелем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на дачній ділянці останнього розпивали спиртні напої. При цьому чула, як ОСОБА_3 та ОСОБА_7 просив у ОСОБА_5 ключі від його автомобіля, щоб з`їздити за горілкою та цигарками до магазину. Однак, вона не бачила, щоб ОСОБА_5 давав ключі від свого автомобіля ОСОБА_3 чи ОСОБА_7 , при цьому будь-яких конфліктів між ними не виникало. Оскільки вона перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, пішла додому, а вже ввечері, того ж дня, до неї додому прийшов ОСОБА_5 та почав вимагати, щоб ОСОБА_7 та ОСОБА_3 повернули йому його автомобіль. ОСОБА_7 в цей час перебував дома, спав, а коли прокинувся, розповів їй, що ОСОБА_5 дав ключці ОСОБА_3 від автомобіля та останній поїхав на ньому кататися зі своєю знайомою ОСОБА_11 . Наступного дня, 19.09.2014 побачила біля двору автомобіль ОСОБА_5 та співробітників поліції.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 19.09.2014 о 08:40 год. потерпілий ОСОБА_5 звернувся до Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що 18.09.2014 з 14:00 до 16:00 години, невстановлена особа, біля дачної ділянки АДРЕСА_3 , незаконно заволоділа його автомобілем ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 (т.1 а.п.7).
Оглядом місця події від 19.09.2014 зафіксовано ділянку на місцевості біля дачної ділянки № 56 СТ «Ювілейний 3», де був викрадений належний потерпілому автомобіль. На місці також було виявлено причіп р/н НОМЕР_2 , який був приєднаний до автомобіля ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 (т.1 а.п.9-11).
Згідно з протоколом огляду від 19.09.2014 та фототаблиці до нього (т.1 а.п.12-16) біля будинку АДРЕСА_4 виявлено автомобіль ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 , який має механічні пошкодження.
З копії технічного паспорту серії НОМЕР_3 (т.1 а.п.23), вбачається, що автомобіль ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 , сріблястого кольору, на праві власності належить ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 06.11.2014 № Д9/11/14 (т.1 а.п.24-46), сума матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 , становить 14144,75 грн.
Як слідує з висновку судової дактилоскопічної експертизи від 07.10.2014 № 05/01-93, виявлені 19.09.2014 під час проведення огляду автомобіля ВАЗ 21121 два сліди пальців руки на внутрішній поверхні лівих передніх дверей по лівому краю, залишені середнім та безіменним пальцями правої руки ОСОБА_3 (т.1 а.п.55-61).
У ході проведення 14.10.2015 слідчого експерименту в присутності понятих, потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_10 , кожен окремо, вказали на місце біля дачної ділянки № НОМЕР_4 в СТ «Ювілейний 3», де виявили причіп, до якого було приєднано автомобіль ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 . А також свідок вказала напрямок в якому рухався автомобіль ВАЗ 21121 з двома невідомими чоловіками (т.1 а.п.108-113, 114-118).
Дослідивши у судовому засіданні кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, виходячи з наступного.
Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що засуджені відшкодували збитки потерпілому. Хоча обвинувачений вину визнав у повному обсязі, а також зазначав про те, що щиро розкаявся у скоєному, разом з тим, збитки упродовж тривалого часу, а саме, з 18.09.2014, потерпілому не відшкодував та не намагався цього зробити й упродовж розгляду справи.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст. 50, 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно (т.2 а.п.20), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває (т.2 а.п.9-14), фізично здоровий, однак суспільно-корисною працею не займається, судимий, шкоду спричинену потерпілому пошкодженням майна не відшкодував. Також судом враховується думка потерпілого ОСОБА_5 , який наполягав на призначенні максимального покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , що передбачено санкцією статті 289 КК України, у виді позбавлення волі реально.

Зважаючи на вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 75 КК України відсутні.

Оскільки ОСОБА_3 вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2018 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік, а за даним вироком суду ОСОБА_3 засуджується до реального позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, вказані вироки слід виконувати самостійно.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування щодо останнього запобіжного заходу.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За статтею 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється, виходячи із реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Цивільний позов ОСОБА_5 є обґрунтованим, також визнано обвинуваченим ОСОБА_3 . Заподіяна позивачеві шкода завдана пошкодженням належного йому автомобіля встановлено висновком судової автотоварознавчої експертизи від 06.11.2014 № Д9/11/14 (т.1 а.п.24-46), згідно з якою сума матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 , становить 14144,75 грн.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Крім того, як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню те, що потерпілий зазнав душевних страждань внаслідок позбавлення його можливості користуватися належним йому майном, а тому сам факт завдання потерпілому моральної шкоди суд вважає доведеним.
Водночас, беручи до уваги майновий стан обвинуваченого, характер вчиненого ним діяння, форму та ступінь його вини, визнання ним вини, загальний рівень життя обвинуваченого та потерпілого, а також з урахуванням характеру та обсягу страждань яких зазнав потерпілий від злочинних дій обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір компенсації моральної шкоди є надмірним і може бути задоволений лише частково, на суму 5000,00 грн.
Питання про речові докази в кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а відносно процесуальних витрат згідно з ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2018, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 рік, згідно з ч. 4 ст. 70 КК України виконувати самостійно.
Речові докази в кримінальному провадженні: автомобіль ВАЗ 21121, р/н НОМЕР_1 , який згідно з розпискою передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 (т.1 а.п.16-17), залишити у володінні останнього.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням майна у розмірі 14144 (чотирнадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 75 копійок та моральну шкоду, у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експертів за проведення судової дактилоскопічної експертизи (т.1 а.п.54,186) у загальному розмірі 1635 (одна тисяча шістсот тридцять п`ять) гривень 92 копійки.
Матеріали кримінального провадження № 0000975 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/1271/18 провадження № 1-кп/177/141/18).
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: