ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/994/19
провадження № 1-кс/753/672/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" січня 2019 р. Слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, одруженого, з вищою освітою, працюючого заступником директора ДП «Дарниця-1», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008106 від 21.07.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0008106 від 21.07.2016 за підозрою ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах вчиненого за попередньою змовою групою осіб шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

ОСОБА_7 , будучи директором ДП «Дарниця-1», вступивши у злочинну змову з заступником директора ДП «Дарниця-1» ОСОБА_5 , та шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів чужим майном (квартирами для службових потреб), що від АТ ХК «Київміськбуд» було передано ДП «Дарниця-1».

Так, ОСОБА_7 у порушення вимог чинного законодавства не подав клопотання до виконавчого органу районної в м. Києві ради народних депутатів про включення переданих 19.02.2010 АТ ХК «Київміськбуд» квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , до числа службових. 19.02. 2016 надав ОСОБА_5 довіреність № 53/10, якою уповноважив останнього представляти інтереси ДП «Дарниця-1» з питань державної реєстрації права власності по об`єктам, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 , кв. АДРЕСА_4 , кв. АДРЕСА_7 .

ОСОБА_5 на підставі виданого ОСОБА_7 доручення № 53/10 від 19.02.2016 , звернувся 24.02.2016 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та на підставі розпорядження Київської державної адміністрації за № 725 від 14.09.2010 , розподілу загальної площі квартир у житлових будинках на 2010 рік та додатків № 1, АДРЕСА_8 та № 3, зареєстрував право власності на вищевказані квартири за ДП «Дарниця-1».

У подальшому ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою приховування фактів заволодіння квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 та отримання можливості подальшого розпорядження вказаним майном вжив заходів до перереєстрації права власності на них з ДП «Дарниця-1» на ОСОБА_5 , його й свою доньок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та головного бухгалтера ДП «Дарниця-1» ОСОБА_11 шляхом укладання відповідних договорів купівлі-продажу квартир.

Внаслідок зазначених дій АТ ХК «Київміськбуд» було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 6 908 167 грн.

Клопотання мотивоване посилання на наявність ризиків, таких як: - можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - можливість впливання на свідків чи інших учасників процесу; - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; - можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, користуючись своїм посадовим становищем.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що певний час ОСОБА_5 належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, але за викликом слідчого 26.12.2018 не з`явився. Після пред`явлення підозри розпорядився своїм майном з метою уникнення конфіскації майна, передбаченої санкцією інкримінуємої статті кримінального кодексу.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання обґрунтовуючи свою позицію посиланням на невідповідність зазначених у клопотанні обставин фактичним обставинам та недоведеність заявлених ризиків. Зазначив, що свої процесуальні обов`язки ОСОБА_5 з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а саме 21.07.2016 та допиту його в якості свідка, виконував і виконує належним чином, не має намірів переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищувати чи переховувати речі і документи, впливати на свідків, будь-яких інших осіб, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти злочини, а відтак потреби у застосуванні будь-якого запобіжного заходу немає. Підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання і роботи, позитивно характеризується, страждає на хронічні захворювання, тому застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту за критеріями ЄСПЛ буде означати свавільне позбавлення волі. Крім того, захисником зазначено про необґрунтованість заявленої підозри. Посилаючись на вищенаведені обставини, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання повністю або застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та пояснив, що 25.12.2018 погіршився стан його здоров`я, а 26.12.2018 він був госпіталізований до медичного закладу де перебував 4 дні. Про його хворобу, а відтак і про поважність причин його неприбуття за викликом, його дочка повідомила слідчого. Вважає, що з боку слідчого проглядається явна упередженість, оскільки підозра була йому вручена прямо в лікарні 26.12.2018, без участі захисника та вручені декілька, 4-5 повісток на кожен день.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження та надані стороною захисту медичні та характеризуючи документи підозрюваного, слідчий суддя встановив такі обставини.

26.12.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майно, в особливо великих розмірах вчиненого за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовою особою своїми службовими становищем.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування, а саме: протоколи допиту свідків, копія акту № 1/187 від 19.08.2010 про передачу квартир для службових потреб, копії заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, копії договорів купівлі- продажу квартир, відомостями які містяться у висновку есперта від 30.11.2018 р. № 19/13-3/101- СЕ/18.

Сторона захисту посилається на відсутність допиту нотаріуса, який вчинив правочини і, як наслідок, неповноту досудового розслідування та недоведеності вини ОСОБА_5 , проте оцінку кожному доказу окремо та їх сукупності повинен надати суд під час розгляду справи по суті, а порядок вирішення питань, щодо проведення слідчих дій за клопотанням сторони захисту визначений законом та не підлягає розгляду під час даного клопотання.

У разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування, яке триває понад два роки, орган досудового розслідування мав достатньо часу для зібрання усіх необхідних доказів, а підозрюваний весь час займає ту саму посаду, посилання слідчого на ризики незаконного впливу на свідків і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не ґрунтуються на матеріалах досудового розслідування і є безпідставними.

Хоча вагомість доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину та існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду і є достатніми підставами для застосування запобіжного заходу, сукупність даних про його особу, а саме: відсутність судимості, позитивна репутація, міцність соціальних і сімейних зв`язків, немолодий вік, стан його здоров`я, є тими аргументами, які свідчать не на користь застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину.

Керуючись вищевикладеним, слідчий суддя відмічає, що доведеними є лише ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Приймаючи до уваги, що визначені ч. 4 ст. 194 КПК України обставини мають бути піддані оцінці з позиції, чи виправдовує факт їх існування необхідність тримання особи під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що настанню наведеного вище ризику можна запобігти шляхом застосуванням до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

З урахуванням наведеного, а також особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, його стан здоров`я, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити достатні гарантії виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги вище встановлене, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на підозрюваного обов`язок прибувати за кожною вимогою органу досудового розслідування, прокурора, суду, роз`яснивши підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою органу досудового розслідування, прокурора, суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений 21.01.2019 р.