УХВАЛА
5 березня2019 року

м. Київ
справа № 376/575/18
провадження № 51-741 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не наведено в аспекті ст. 412 КПК обґрунтування незаконності оскаржуваних вироку та ухвали з подальшою необхідністю їх скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Окрім цього, засуджений, зазначаючи у своїй касаційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог ст. 290 КПК як на істотні, які перешкодили цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, однак не вказує до яких саме матеріалів досудового розслідування не було надано йому доступ.
Також, як убачається з касаційної скарги, ставлячи вимогу перед судом касаційної інстанції про скасування оскаржуваних рішень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, не наводить у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень статей 50, 65 КК, 414 КПК.
Крім того, ОСОБА_4 не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК , а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Також, у порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК засудженим невірно вказано найменування суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак жодних застережень щодо цієї обставини скарга не містить.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 12 липня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3