Справа № 460/2979/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/247/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру,

ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2018 року про відмову у зміні примусових заходів медичного характеру,

в с т а н о в и л а :
ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2017 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 2 березня 2018 року ОСОБА_7 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
3 серпня 2018 року заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_10 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_11 звернулися до Франківського районного суду м. Львова з заявою про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
На ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2018 року захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про зміну заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особу, щодо якої застосовано примусові заходи медичного, ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, пояснення представника КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_9 , який просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та апеляційну скаргу адвоката задоволити, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно з ч.1 ст. 95 КК України, ч.3 ст. 514 КПК України, ч.3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 17 серпня 2017 року по даний час ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у 23-му відділенні КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відповідно до ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2017 року.
Відмовляючи у задоволенні заяви КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що висновок лікарської комісії є передчасним, оскільки з встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_7 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.
Проте такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи та з таким колегія суддів не погоджується.
Так, відповідно до висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 102 від 6 липня 2017 року ОСОБА_7 хворіє психічною хворобою та в період інкримінованих йому дій страждав параноїчною шизофренією та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
За змістом ч.2 ст. 19 КК України особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання не підлягає кримінальній відповідальності і визнається такою, що перебувала у стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Наведене дає підстави дійти висновку, що суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого ОСОБА_7 був визнаний винним судом першої інстанції, було вчинено ним у стані неосудності.
З висновку комісії лікарів-психіатрів від 27 липня 2018 року № 47 вбачається, що внаслідок проведеного комплексного лікування психічний стан хворого ОСОБА_7 поступово покращився та стабілізувався: став дещо більше розповідати про себе, почав активніше контактувати з іншими пацієнтами, з одним з них навіть потоваришував; став цікавитись переглядом телепередач, фільмів, реабілітаційними заходами у відділенні та участю у психотерапевтичних групах; налагодив стосунки з мамою та сестрою, що стали його частіше навідувати; редукувалися розлади сприйняття, тривога, нормалізувалися нічний сон та апетит, впорядкувались поведінка та висловлювання, покращився настрій; залишаючись монотонним у висловлюваннях та емоційних реакціях, пацієнт почав формувати плани на майбутнє, висловлювати бажання знову влаштуватись на роботу та припинити будь-які контакти з «шкідливим соціальним середовищем»; критика до скоєного стала формально наявною. У відділенні режиму перебування не порушував, скарг на перебування не висловлював, вказівки та рекомендації медичного персоналу виконував без заперечень, з іншими хворими та медичним персоналом в конфлікти не вступав, за останні шість місяців перебування на стаціонарному лікуванні та на момент огляду антисоціальних та суспільно-небезпечних тенденцій не виявляв та не виявляє. Внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося досягнути стану ремісії тип «С» (значного послаблення хворобливого процесу).
Згідно з висновком на момент огляду ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з наростаючим змішаним типом дефекту. Стан ремісії тип «С». Враховуючи суттєве покращення та стабілізацію психічного стану на фоні проведеного комплексного лікування, наявність достатньої критики пацієнта до свого стану та скоєного, відсутність на даний час антисоціальних та суспільно-небезпечних тенденції, продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує, рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Із змісту заяви заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_10 та лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_11 вбачається, що внаслідок проведеного комплексного лікування ОСОБА_7 вдалося досягнути стану його ремісії типу «С» (значного послаблення хворобливого процесу), а тому, у зв`язку із покращенням і стабілізацією його психічного стану, останній застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Комісією лікарів-психіатрів рекомендовано застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в ухвалі суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки передбачених законом підстав для відмови у задоволенні заяви Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня» про зміну ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у справі немає, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні даної заяви не ґрунтується на вимогах закону і є безпідставним.
Відповідно до ст. 409 КПК, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, є підставою для його скасування при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу.
З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , а тому вважає необхідним задовольнити її повністю, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419, 514 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2018 року про відмову у задоволенні заяви Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 скасувати.
Заяву заступника головного лікаря Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_10 та лікуючого лікара-психіатра ОСОБА_11 від 17 серпня 2018 року про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 задовольнити.
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4