Провадження № 1-в/344/182/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника ОПКЛ № 1 ОСОБА_5 ,

особи щодо якої застосовано

примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні № 1 про продовження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Майськ Алакумського району Республіки Казахстан, примусових заходів медичного характеру,-

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні № 1 звернулася із заявою про продовження ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у стаціонарі із звичайним наглядом.

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_6 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 147 КК України. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 394 від 10.12.2008 року яка проводилась в Івано-Франківському психоневрологічному диспансері встановлено, що під експертний ОСОБА_7 перебував на час вчинення протиправних дій в стані в якому був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2009 року визнано, що за станом психічного здоров`я ОСОБА_7 потребує застосування заходів медичного характеру госпіталізації в психіатричний стаціонар із звичайним наглядом. Хворий перебуває в ПЗМХ в ОПНКЛ № 1 з 26.02.2009 року по даний час. Враховуючи тривалий безремісійний перебіг захворювання, наявність попередніх протиправних вчинків та примусових лікувань в анамнезі пацієнта, нестабільність психічного та соматичного стану на фоні медикаментозного лікування під час даної госпіталізації, порушення емоційно-вольових та адаптивних процесів особи, періодичну відмову від прийому антипсихотичних препаратів для корекції психічного стану, що спричиняє його загострення, відсутність чіткої мотивації та конкретних планів на майбутнє, втрату стійких соціальних зв`язків, небажання співпрацювати з медперсоналом над вирішенням своїх соціальних питань, негативістичні та імпульсивні тенденції в поведінці пацієнта (підозрілість, скритність, конфліктність, опозиційність до оточення, непередбачуваність, розкладність персональних контактів), що пацієнт потребує подальшого продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні представник ОПНКЛ № 1 заяву підтримала з підстав, викладених в заяві, просила заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву не заперечив.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заяву не заперечили.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши заяву з доданими до неї матеріалами суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2009 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної установи із звичайним наглядом.

Ухвалами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.11.2017 року, та від 07.05.2018 року ОСОБА_7 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 836/2009 №1/2009 від 24.10.2018 року, встановлено, що на даний час стабільних змін в психічному стані не спостерігається. Незважаючи на те, що пацієнтові постійно проводиться корекція психічного стану за допомогою медикаментозної терапії та соціально-психологічної допомоги, залишається емоційно лабільним, легко збудливим, схильним до психопатизації. В поведінці присутні поведінкові розлади, пов`язані із зниженням емоційно-вольових процесів, нестійкістю емоційної сфери, явищами соціально-психологічної дезадаптації. Настрій мінливий, періодично з елементами дисфорії. Мислення різнопланове, судження примітивні. Реально свій психічний і соматичний стан оцінити не може, періодично відмовляється від прийому ліків. Не має чітких планів на майбутнє. Не може забезпечити своє автономне функціонування в суспільстві оскільки мінливість психічного стану не дозволяє йому виробити стійкі навички самообслуговування та самоорганізації (зокрема відмовляється від оформлення документів на встановлення громадянства). Враховуючи тривалий безремісійний перебіг захворювання, наявність попередніх протиправних вчинків та примусових лікувань в анамнезі пацієнта, нестабільність психічного та соматичного стану на фоні медикаментозного лікування під час даної госпіталізації, порушення емоційно-вольових та адаптивних процесів особи, періодичну відмову від прийому антипсихотичних препаратів для корекції психічного стану, що спричиняє його загострення, відсутність чіткої мотивації та конкретних планів на майбутнє, втрату стійких соціальних зв`язків, небажання співпрацювати з медперсоналом над вирішенням своїх соціальних питань, негативістичні та імпульсивні тенденції в поведінці пацієнта (підозрілість, скритність, конфліктність, опозиційність до оточення, непередбачуваність, розкладність персональних контактів), комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що пацієнт потребує подальшого продовження застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним продовжити застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Відповідно до ст. 92 - 95 КК України, керуючись ст.ст. 512, 514 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Продовжити застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом на шість місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2018 року.