Справа № 611/655/18
Провадження № 1-кп/611/60/18

ВИРОК
Іменем України
20 листопада 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Барвінкове Харківської області кримінальне провадження №0000015 від 07.01.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого фармацевтом у ФОП « ОСОБА_8 », студента 4 курса заочного відділення Національного фармацевтичного університету, не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

встановив:

06 січня 2018 року близько 22-00 години обвинувачений ОСОБА_6 разом зі своїми товаришами знаходився на першій платформі перону залізничної станції «Барвінкове» по вул. Привокзальній, 1 у м. Барвінкове Харківської області.
Крім вказаних осіб на пероні залізничної станції знаходився і потерпілий ОСОБА_9 .
В цей же день приблизно о 22.20 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт.
Під час конфлікту ОСОБА_6 , діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 від своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити за даних обставин, діючи б з більшою обачністю, розуміючи небезпечність своїх дій, умисно наніс один удар кулаком ОСОБА_9 в область лоба зліва.
Від удару ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав на землю, при цьому потиличною частиною голови вдарився об бетонну тротуарну плитку перону, втратив свідомість та ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02.00 під час лікування в КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» від отриманих ушкоджень помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 Брт/18 від 14.02.2018 ОСОБА_6 своїми діями заподіяв ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження:
-тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді гострої важкої закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась здавленням правої гемісфери головного мозку субдуральною гематомою, що в кінцевому підсумку, незважаючи на проведені медичні заходи, спрямовані на стабілізацію стану хворого, призвело до набряку-набухання головного мозку з дислокацією стовбурової частини, який і явився безпосередньою причиною смерті;
а також:
-синець в лобній ділянці ліворуч;
-синці по заднім поверхням ліктьових суглобів;
-садно на червоній каймі нижньої губи справа;
-синець по задній поверхні грудної клітини в проекції тіла правої лопатки, які за ступенем тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Отримані тілесні ушкодження та смерть ОСОБА_9 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердивши обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені вище, щодо часу, місця та способу, щиро розкаявся у вчиненому.

Так, ОСОБА_6 показав, що 06 січня 2018 року близько 22-00 години разом зі своїми товаришами знаходився на першій платформі перону залізничної станції «Барвінкове» по вул. Привокзальній, 1, м. Барвінкове Харківської області. Також на зазначеній станції знаходився і ОСОБА_9 .
В ході розмови між ним та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт. Під час конфлікту він наніс ОСОБА_9 один удар кулаком в область лоба зліва.
Від удару ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав на землю, при цьому потиличною частиною голови вдарився об бетонну тротуарну плитку перону та втратив свідомість. 13.01.2018 йому, ОСОБА_6 , стало відомо, що під час лікування в КЗОЗ Барвінківська ЦРЛ ОСОБА_9 помер.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст.349 ч. 3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд виходить із правової позиції, висловленої Європейським судом з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у п.24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення у справі «Гуренка проти України № 2», в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів сторони захисту з метою відстоювання правової позиції обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин вбивства ОСОБА_9 , вчиненого через необережність.

Суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, тобто у вчиненні вбивства, вчиненого через необережність.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Тож суд, враховуючи встановлені та визнані вище доведеними в ході судового розгляду цієї справи її фактичні обставини, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки він скоїв вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ч. 3 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, а також добровільне відшкодування потерпілому спричинених матеріальних збитків та моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ч.1 ст. 119 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлено, що він є громадянином України, раніше не судимий, має постійне місце роботи, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є студентом заочного факультету Харківського національного фармацевтичного університету, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Враховуючи зазначені обставини, приймаючи до уваги висновок органу пробації, з якого убачається, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає можливим виправлення останнього без відбування покарання, а тому відповідно до ст.75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_6 , в якій просив стягнути з останнього на його користь 27666 грн.45 коп. на відшкодування матеріальних збитків, та 300000 грн. компенсації моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач відмовився від позовних вимог, вказавши, що під час розгляду справи обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальні збитки та моральну шкоду, що підтверджується відповідною розпискою від 19.09.2018 .

В цьому зв`язку суд закриває провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди на підставі.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Начальник Барвінківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про стягнення з останнього на користь Фінансового управління Барвінківської районної державної адміністрації кошти в сумі 7552 грн. 15 коп., витрачених КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» на лікування потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 вказані позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд вважає зазначені позовні вимоги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Клопотань щодо обрання запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватиим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він на протязі 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Провадження за позовом потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 27666 грн. 45 коп. та моральної шкоди у розмірі 300000 грн. закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від позову.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Фінансового управління Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області 7552 ( сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 15 коп. на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1