Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1321/18
Провадження № 1-кп/280/271/18
ВИРОК
Іменем України

21 листопада 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів кримінальне провадження №0000465 від 14.08.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, Коростишівського району, с. Кмитів, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, інвалідом та депутатом не являється, не маючий утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_3 26 березня 2018 близько 19 години 10 хвилин, перебував в автомобілі марки ВАЗ 219010, «Lada GRANTA» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 .

Під час руху вулицями міста Коростишева, водій даного автомобіля здійснив поворот ліворуч та заїхав на прилеглу територію АЗС №47 «ОККО-РІТЕЙЛ», яка розташована за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, с. Мамрин, вул. Польова, 75. При цьому водій порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 ПДР «В`їзд заборонено» та зупинився поруч із приміщенням АЗС №47 «ОККО-РІТЕЙЛ».

Це порушення було помічено працівниками поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, які відповідно до розстановки нарядів на 26.03.2018 здійснювали патрулювання та забезпечення громадського порядку у м. Коростишеві та з метою документування виявленого адміністративного правопорушення на спеціальному службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , заїхали на територію АЗС №47 «ОККО-РІТЕЙЛ» та припаркувались поруч з автомобілем ОСОБА_8 ..

Після цього інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , який перебував у форменому одязі працівника поліції, підійшов до водійських дверцят вказаного транспортного засобу та представившись ОСОБА_8 (назвав свою посаду, звання та прізвище, вказав водієві на установлений дорожній знак «В`їзд заборонено».

У подальшому, водій ОСОБА_8 вийшов з салону автомобіля, почав заперечувати вчинене ним порушення правил дорожнього руху, вступив в словесну суперечку з працівником поліції. Під час бесіди працівник поліції виявив у водія ОСОБА_8 ознаки алкогольного сп`яніння.

Для перевірки наявності та встановлення факту сп`яніння водія, працівник поліції ОСОБА_9 , запропонував ОСОБА_8 сісти до службового автомобіля та проїхати до приймального відділення Коростишівської ЦРЛ ім. Потєхіна. На що ОСОБА_8 не погодився та почав відходити від керованого ним автомобіля у напрямку входу до приміщення АЗС №47 «ОККО-РІТЕЙЛ».

Реагуючи на дії ОСОБА_8 та з метою недопущення уникнення відповідальності за вчинене останнім адміністративне правопорушення, ОСОБА_9 спільно з начальником сектору реагування патрульної поліції №2 Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , який перебував у форменому одязі працівника поліції, застосували відносно останнього фізичну силу у вигляді виконання спеціального прийому боротьби «загин обох рук за спину» та повели його до задніх правих дверцят службового автомобіля. При цьому ОСОБА_8 здійснював непокору працівникам поліції, яка виражалась у вириванні рук та упиранні ногами в асфальтове покриття, у результаті чого, відповідно до ст. 45 Закону України про «Національну поліцію України», відносно останнього було застосовано спецзасіб - кайданки.

У цей час неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи в салоні автомобіля, усвідомлюючи те, що працівники поліції діють відповідно наданих їм повноважень, виконують свої службові обов`язки, правомірно застосовуючи до ОСОБА_8 заходи фізичного впливу, почав чинити опір працівнику поліції ОСОБА_5 , який виразився у шарпанині останнього руками за формений одяг, спробі стягнути головний убір, намаганні притиснути до передніх пасажирських дверцят службового автомобіля.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за обставин викладених в обвинуваченні, пояснив, що 26.03.2018, перебуваючи в автомобілі з родичами - братами ОСОБА_11 чинив опір працівнику поліції, шарпав руками за формений одяг У вчиненому розкаявся.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого батько ОСОБА_6 пояснив, що про вчинене сином дізнався від нього самого та братів ОСОБА_11 . Син з 16 років неофіційно працює, заробляє собі кошти. Він має належний вплив на сина. Запевнив, що зможе забезпечити належний контроль за ним.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
В судовому засіданні прокурор та захисник просили звільнити ОСОБА_3 від покарання та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо застосування до обвинуваченого заходів виховного характеру.
Відповідно до ч.1 ст.105КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Згідно ч.2 ст.105КК України у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Заслухавши думки учасників судового провадження, з урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, який відповідно до ст.12КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, особи неповнолітнього обвинуваченого, визнання ним вини, умов його життя та виховання, стосунків з батьками. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, неофіційно працює, позитивно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям.
У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому , судом не встановлено.
З врахуванням вказаного суд прийшов до висновку про доцільність звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання відповідно до ч.1 ст.105КК України та застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, передбачених п.п. 2,3 ч.2 ст.105КК України у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме обмеження щодо пребування поза місцем проживання, у забороні відвідувати заклади відпочинку у певний період доби строком 1 рік.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.105 КК України, ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.342 КК України.
На підставі ч.1 ст.105КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Обмежити ОСОБА_3 перебування поза місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 із 22 год. до 06 год.
Заборонити ОСОБА_3 відвідувати заклади відпочинку.
Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 строком на 1 (один) рік, тобто до 21 листопада 2019 року включно.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростишівский районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1