Дата документу 20.11.2018 Справа № 314/377/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/377/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/634/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року, якою залишено без задоволення його клопотання про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 вже звертався з клопотанням про зарахування в строк покарання строку його попереднього ув`язнення і ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено з тих підстав, що правила, закріплені у ст.72 КК України, не розповсюджуються на осіб, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Зазначена ухвала не була оскаржена засудженим, а тому підстави для повторного розгляду клопотання відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та на підставі ч.5 ст.72 КК та зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що суд незаконно відмовив в задоволенні його клопотання, адже ч.5 ст.72 КК в редакції від 26 листопада 2015 року не містить у собі обмежень щодо її застосування до покарання у виді довічного позбавлення волі. При цьому зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання має істотне значення для реалізації ним свого права на подачу клопотання про помилування.

Згідно з ухвалою, засуджений ОСОБА_6 , якого вироком апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2003 року засуджено до довічного позбавлення волі, звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з клопотанням про зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Засуджений в судовому засіданні наполягав на задоволенні свого клопотання.

Захисник та прокурор вважали, що заяву засудженого слід залишити без задоволення, оскільки дане питання вже було розглянуто судом і відповідна ухвала суду набрала законної сили.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

Відповідно до положень Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Положення Конституції України щодо людини, її прав і свобод, а також статей 50, 51, 63-64, 72 КК України свідчать про гуманістичну направленість Основного Закону України та кримінального законодавства України, про поширення загальних засад призначення покарання на всі види покарань, незалежно від їх суворості.

При цьому частина 5 ст.72 КК України не передбачає диференціації зарахування судом строку попереднього ув`язнення в залежності від призначення лише певного виду позбавлення волі. У зв`язку з чим, положення ч.5 ст.72 КК України поширюються на обидва види позбавлення волі: «позбавлення волі на певний строк» і «довічного позбавлення волі».

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_6 , який засуджений до довічного позбавлення волі, положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням, зокрема про помилування.

У зв`язку з наведеним, застосовуючи положення ст.8 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, а також виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали і вважає за необхідне зарахувати засудженому ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 02 лютого 2001 року по 25 листопада 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 02 лютого 2001 року по 25 листопада 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4