Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/2410/18
Провадження № 1-кп/280/367/18
У Х В А Л А
20 грудня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 18.12.2018 у кримінальному провадженні №0000493 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Радомишль Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань №8»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 18.12.2018 у порядку положень ст. 34 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що обвинувачений,будучи раніше судимим та перебуваючи на випробувальному терміні, на шлях виправлення не став, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років, продовжив злочинну діяльність, перебуваючи на волі буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення заявленого прокурором клопотання, представник потерпілої ОСОБА_6 вважає, що існують підстави та ризики, передбачені ст. 177 КПК України для продовження обраного запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його характеристики та можливості впливати на потерпілих, перебуваючи на волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо вирішення заявленого прокурором клопотання, захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки досудове розслідування завершено, обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилався прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час досудового розслідування та при проведенні підготовчого судового засідання від учасників кримінального провадження ініціативи про укладення угоди в порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Кримінальне провадження підсудне Коростишівському районному суду Житомирської області. Підстави щодо закриття кримінального провадження, передбачені п.п. 4-8 ч.1 ст.284, ч.2 ст. 284 КПК України.

Прокурор, потерпілі, представник потерпілої, обвинувачений, захисник у судовому засіданні вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

Потерпілою ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, який за формою та змістом відповідає вимогам закону.

У відповідності до вимог ст.ст. 314-316 КПК України наявні підстави для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.128, 131, 183, 194, 314 -316, 331, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді утримання під вартою по 17 лютого 2019 року включно.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинувальним актом, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 18.12.2018 у кримінальному провадженні №0000493 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України на 26 грудня 2018 року о 14:00 годині у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України проводити у відкритому судовому засіданні, одноособово.

Прийняти до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 .

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1