Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2394/18
У Х В А Л А
28.12.2018 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстр досудових розслідувань № 0000809 від 04.08.2018 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Прокурором подано клопотання про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Подане клопотання мотивовано тим, що 03 серпня 2018 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку №25 по вул. Шевченка в с. Чорнотисів, Виноградівського району, тримаючи в руках дерев`яну палку - руків`я від лопати, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який рухався по вказаній вулиці йому на зустріч, та почав наносити останньому множинні удари дерев`яною палкою - руків`ям від лопати в область голови, від яких ОСОБА_7 втратив свідомість та був доставлений приватним транспортом до травматологічного відділення Виноградівської районної лікарні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: лінійного перелому склепіння черепа справа; багатоуламкового перелому з ліва тім`яної та скроневої кісток без переходу на основу черепа; субдуральної гематоми лобно-тім`яної-скроневої ділянки з ліва та епідуральної справа в скроневій ділянці, внутрішньо мозкові крововиливи лобно-тім`яної долей лівої гемісфери; дислокаційний синдром, які є небезпечними в для життя в момент їх заподіяння і по цій ознаці згідно п.2.1.1/а «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

31 серпня 2018 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України.

14 вересня 2018 року, досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні було зупинено, у зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування.

15 вересня 2018 року, потерпілий ОСОБА_7 , внаслідок важкої черепно- мозкової травми з переломом кісток основи черепа, субдуральної та епідуральної гематоми, субарахноїдального крововиливу, забою і розмізження мозку в подальшому спричинили енцефаломаляцію та менінго-енцефаліт, що призвели до тривалої коми і ускладнилися набряком головного мозку, помер у Виноградівській районній лікарні. Смерть потерпілого, відповідно до висновку судово-медичного експерта №173 від 18.09.2018, є в прямому причинному зв`язку із отриманими ним тілесними ушкодженнями.

У зв`язку з наведеним, 28.12.2018, ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої 31 серпня 2018 року підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , угорець, громадянин України, не працюючий, не одружений, раніше не судимий.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновками судово-медичної експертизи та іншими доказами.

Зокрема, існують ризики в тому, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, може не з`являтися на виклики слідчого, прокурора, суду, позаяк вказана особа уже оголошувалась органом досудового розслідування у розшук, а також може вчинити нові кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я.

Крім цього, 20.12.2018 працівниками Мукачівського ВП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 393 КК України.

Так, цього ж дня, до Мукачівського ВП надійшов рапорт начальника ЄКП Виноградівського відділення поліції, в якому вказано, що підозрюваний ОСОБА_6 , в ході етапування його з міста Дніпра на виконання ухвали Виноградівського районного суду про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із застосуванням насильства щодо працівника поліції, втік з туалетного приміщення потягу на станції «Мукачево».

Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування, може виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків та потерпілого в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний у судовому засіданні показав, що після вчинення злочину змушений був з дітьми виїхати на заробітки в м.Київ. У зв`язку з тим, що має на утриманні 4-х дітей не зміг поїхати за кордон. Підозрюваний зазначив, що має крім українського ще і громадянство іншої країни. Розгляд клопотання залишив на розсуд суду.

Захисник щодо клопотання заперечив та зазначив, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки підозрюваний зазначив, що вчинив злочин з необережності, раніше не судимий. Крім того просив не брати до уваги поданий прокурором витяг з ЄРДР, оскільки обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, тому при етапу ванні злякався. Тілесних ушкоджень працівникам поліції не застосовував. Просив застосувати відносно підозрюваного домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого, які клопотання підтримали, підозрюваного, який розгляд клопотання залишив на розсуд суду, захисника, який просив у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вказаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 28.12.2018 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена та наданими прокурором доказами: висновком експерта № 173 від 17.09.2018 р.

Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення. Дані висновки ґрунтуються на тому, що підозрюваний переховувався від органів досудового слідства та під час етапування з м.Дніпро на станції Мукачево втік з туалетного приміщення потягу.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також враховується тяжкість вчиненого злочину: відповідно до ст. 12 КК України підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тобто у вчиненні тяжкого злочину, дані про особу ОСОБА_6 не працюючий, не одружений, за місцем проживання характеризується негативно. Крім того приймається до уваги, що підозрюваний не має постійного місця роботи, в пошуках заробітку виїжджає за межі області зі слів підозрюваного має подвійне громадянство, не має стійких соціальних зв`язків, оскільки не одружений, тобто не має чинників, які б прив`язували його до місця свого проживання.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоровя підозрюваного; міцність соціальних звязків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

З врахуванням обставин провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з часу затримання 05.год. 50 хв. 28.12.2018 року і до 05.год. 50 хв. 25.02.2019 року.

Датою закінчення запобіжного заходу є 25.02.2019 року 05.50.год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1