Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/77/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2,3 ст. 307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянула дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_10 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта Автономної Республіки Крим, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 23.10.2009 року Ялтинським міським судом Автономної Республіки Крим за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ст.70, ст.71 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,
Згідно ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року залік становить 09 місяців 17 днів,
про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_10 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України. Клопотання мотивовано тим, що він фактично відбув строку покарання призначеного йому вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 23.10.2009 року. Відповідно до п. 14 ст. 134 КВК України адміністративних правопорушень не мав, має ряд заохочень від адміністрації установи. Зазначив, що його мати, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тяжко хвора на онкохворобу та потребує постійного догляду та лікування. Також він має намір приймати участь у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_11 за час відбування покарання допустив двадцять два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та начальника відділення. Три стягнення скасовано прокуратурою, інші - погашені в установленому законом порядку.
Не працевлаштований, виконував роботу по благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці у порядку, визначеному ч.5 ст.118 КВК України, за що заохочувався один раз правами начальника відділення та два рази правами начальника установи.
Крім цього засуджений раніше звільнявся умовно-достроково 19.07.2006 року за вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 05.12.2003 року з невідбутим строком 01 рік 02 місяці 07 днів.
Комісією Петрівської виправної колонії (№49) було відмовлено ОСОБА_11 щодо переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі, так і у зміні невідбутої частини покарання більш м`яким по відбуттю 2/3 строку покарання, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 5 від 15.03.2017 року).
Згідно ст. 81 КК України, умовно - дострокове звільнення по відбуттю 3/4 строку покарання, настає щодо ОСОБА_11 з 18.05.2017 року. Комісією Петрівської виправної колонії (№49) ОСОБА_11 було відмовлено щодо застосування до засудженого заохочувальної норми у вигляді статті 81 КК України, оскільки він не довів свого виправлення (протокол № 12 від 30.05.2017 року).
Вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер поведінки засудженого, а тому засуджений ОСОБА_11 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В доповненій та уточненій апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_11 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на даний час в місцях відбування покарань практично неможливо знайти будь-яку роботу, а фраза в характеристиці про те що засуджений ОСОБА_11 не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користуються при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, свідчить лише про одне - що ці знаряддя розсипаються самі по собі від старості. Крім того, відповідно до довідки надісланої поштою на адресу сторони захисту а заме захиснику - адвокату ОСОБА_8 , зазначено наступне: «за період відбування покарання будь-які документи про пошкодження державного майна на ОСОБА_11 , 1984 року народження - не складалися. Тобто твердження суду першої інстанції, що ОСОБА_11 не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів не відповідають фактичним обставинам справи та документам особової справи на засудженого ОСОБА_11 . Зазначила, що ОСОБА_9 був етапований з окупованого Криму, в процесі етапування не заробити стягнення було практично неможливо. Крім того, усі стягнення засудженого ОСОБА_11 є або погашеними в установленому порядку, що свідчить про його бажання виправити допущені порушення, або скасовані прокурором. На момент подання клопотання та розгляду його судом, жодного непогашеного чи не скасованого стягнення він не мав, що також свідчить про його бажання жити нормальним життям, тобто, про виправлення. Таким чином, робити висновок про невиправлену поведінку засудженого ОСОБА_11 на підставі погашених та скасованих стягнень вважає незаконно. Крім того зазначила, що відповідно до довідки Петрівської виправної колонії № 49 від 25.01.2019 № 3.1/18 зазначено наступне: «...засуджений ОСОБА_11 , 1984 року народження, за період перебування в установі з 18.03.2015 р. по теперішній час не був працевлаштований у зв`язку з відсутністю паспорта...». Отже вини засудженого ОСОБА_11 в тому, що він не був працевлаштований не має, оскільки особа, яка перебуває в місцях відбуття покарання не може самостійно отримати паспорт. Також вказала, що судом зазначено, що «Згідно ст. 81 КК України, умовно - дострокове звільнення по відбуттю 3/4 строку покарання, настає щодо ОСОБА_11 з 18.05.2017 року. Комісією Петрівської виправної колонії (№49) ОСОБА_11 було відмовлено щодо застосування до засудженого заохочувальної норми у вигляді статті 81 КК України, оскільки він не довів свого виправлення (протокол № 12 від 30.05.2017 року). Однак, судом не враховано той факт, що 23.06.2017 Петрівським районним судом Кіровоградської області за даними обставинами винесено ухвалу та на даний час пройшов певний проміжок часу, майже півтора роки, та в судовому засіданні 04.10.2018 року адміністрація Петрівської виправної колонії підтримала клопотання засудженого ОСОБА_11 та просила його задовольнити. Судом не враховані пояснення засудженого ОСОБА_11 та представника органу - Петрівської виправної колонії в Кіровоградській області №49, а лише взято до уваги заперечення прокурора проти задоволення клопотання. Крім того вказала, що відповідно до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_11 , в характеристиці на засудженого ОСОБА_11 , складеною начальником відділення соціально-психологічної служби та затвердженої начальником Замкової виправної колонії № 58 полковником внутрішньої служби ОСОБА_14 від 01.10.2014 року зазначено, що «...Має один виконавчий лист на загальну суму 6 тисяч 700 гривень 32 копійки, з яких відшкодовано 1577 грн. 45 коп. у встановленому законом порядку».

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_10 та в його інтересах захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , прокурора який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_9 засуджений вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 23.10.2009 року за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ст.70, ст.71 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Згідно ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року залік становить 09 місяців 17 днів. Початок строку: 05.03.2009 року. Кінець строку: 18.05.2020 року. Із характеристики, наявної в матеріалах клопотання вбачається, що ОСОБА_9 , з 13.03.2009 року тримався в СІЗО м. Сімферополя Автономної Республіки Крим. За час відбування покарання в установі зарекомендував себе наступним чином: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. З 12.06.2010 року відбував покарання в Замковій виправній колонії Хмельницької області (№58). За час відбування покарання в установі зарекомендував себе наступним чином: допустив дев`ятнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності дев`ять разів правами начальники відділення та десять разів правами начальника установи, з них 5 разів поміщався до ДІЗО установи та 3 рази до ПКТ. Три стягнення скасовано прокуратурою, шістнадцять стягнень погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 18.03.2015 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії (№49). За час відбування покарання в установі зарекомендував себе наступним чином: допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Не працевлаштований, виконує роботу по благоустрою установи згідно ч.5 ст.118 КВК України, за що заохочувався один раз правами начальника відділення та два рази правами начальника установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. При прибутті до установи відповідно до Кримінально-виконавчого кодексу України виявив бажання приймати участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», виконує фізичні вправи на спортмайданчику відділення. У відношенні до персоналу установи на даний час стриманий, на заходи виховного впливу реагує. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Прагнення до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не має. За виконавчими листами має позов на суму 6091 грн. 20 коп., позов не відшкодовувався.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_11 за час відбування покарання допустив двадцять два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та начальника відділення у тому числі 5 разів у виді поміщення до ДІЗО та один раз поміщення до ПКТ на 3 місяці. Три стягнення скасовано прокуратурою, інші - погашені в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах клопотання (а.с.8). Не працевлаштований, виконував роботу по благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці у порядку, визначеному ч.5 ст.118 КВК України, за що заохочувався один раз правами начальника відділення та два рази правами начальника установи.
Крім цього, засуджений раніше звільнявся умовно-достроково 19.07.2006 року за вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 05.12.2003 року з невідбутим строком 01 рік 02 місяці 07 днів.
Також комісією Петрівської виправної колонії (№49) було відмовлено ОСОБА_11 щодо переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі, так і у зміні невідбутої частини покарання більш м`яким по відбуттю 2/3 строку покарання, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 5 від 15.03.2017 року).
Згідно ст. 81 КК України, умовно - дострокове звільнення по відбуттю 3/4 строку покарання, настає щодо ОСОБА_11 з 18.05.2017 року. Комісією Петрівської виправної колонії (№49) ОСОБА_11 було відмовлено щодо застосування до засудженого заохочувальної норми у вигляді статті 81 КК України, оскільки він не довів свого виправлення (протокол № 12 від 30.05.2017 року).
За таких обставин колегія суддів не враховує думку представника виправної колонії ОСОБА_15 , висловлену у судовому засіданні апеляційної інстанції щодо того, що засуджений заслуговує на умовно-дострокове звільнення. При цьому також звертає увагу, що останній працює в установі, досить короткий термін, як він пояснив, а саме два з половиною місяці.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні тяжкі злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний тяжкий злочин ще й у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відбув три четверті строку покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання не довів своє виправлення, та не заслуговує на умовно-достроково звільнення від відбування покарання, а тому колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу із доповненням захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_16 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4