Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

07 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області ОСОБА_4 (далі слідчий) від 03 жовтня 2018 року про арешт тимчасово вилученого майна у рамках кримінального провадження №0000024 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 11 травня 2018 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.3 ст.191 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року, ухвалу скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Huawei» у даному кримінальному провадженні та зобов`язати слідчого якнайшвидше повернути йому телефон у відповідності до вимог ст..100 КПК України.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме два мобільних телефони марки «Nokia» та мобільний телефон марки «Huawei», якими користується ОСОБА_7 та які були вилучені 02 жовтня 2018 року у ході проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Passat» у рамках даного кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 уважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею та через істотні порушення останнім вимог кримінального процесуального закону у ході постановлення оскаржуваної ухвали. Додає, що слідчим суддею не було враховано, що вилучений телефон марки «Huawei» перебував у нього в руках, а не в автомобілі під час проведення обшуку, а тому клопотання слідчого неналежно оформлене. Також вказує, що слідчий суддя неналежним чином врахував положення ст.170 КПК України при постановленні ухвали про арешт майна, зокрема й факт того, що він у рамках даного кримінального провадження не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, а телефон є його особистою власністю на підставі фіскального чеку, який він додає до апеляційної скарги.

Слідчий суддя, у ході задоволення клопотання слідчого про арешт майна, мотивував прийняте рішення тим, що слідчий довів, що є достатні підстави вважати, що на вилучених мобільних телефонах наявна інформація щодо вчинення кримінального правопорушення (контактні дані осіб з якими контактує ОСОБА_7 , переписка з даними особами) та те, що дана інформація може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме використані як докази, які слугуватимуть підтвердженням або спростуванням факту придбання та створення суб`єктів підприємницької діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності, необхідні для надання їх в якості об`єкта дослідження для проведення експертиз відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України та критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 за її безпідставністю та залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про арешт майна та обговоривши доводи, наведені ОСОБА_7 в апеляційній скарзі щодо скасування ухвали, колегія суддів дійшла висновку щодо залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги ОСОБА_7 без задоволення, з таких підстав.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Із матеріалів судового провадження слідує, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000024 за фактом придбання та створення суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності та заволодіння бюджетними коштами, за попередньою кваліфікацією таких дій, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.3 ст.191 КК України.

Із клопотання слідчого убачається, що в рамках провадження 02 жовтня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року в автомобілі «Volkswagen passat», універсальний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 було проведено обшук, у ході якого було виявлено та вилучено два мобільних телефони марки «Nokia» та мобільний телефон марки «HUAVEI», якими користується ОСОБА_7 ..

Саме з підстав повернення телефону марки «HUAVEI», який, на його думку незаконно вилучений, оскільки такий був у нього в руках, а не в автомобілі, і подана ОСОБА_7 апеляційна скарга та висловлене прохання про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на вказаний телефон та повернення його йому.

В основу доводів скарги, ОСОБА_7 покладає те, що вказаний ним телефон йому необхідний для подальшого користування, а арешт, накладений слідчим суддею на це майно порушує його права на користування ним, та у рамках даного кримінального провадження він не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим. Також в ухвалі слідчого судді, якою слідчому був наданий дозвіл на проведення обшуку, не вказані взагалі мобільні телефони як відшукувані речі та такі, що можуть мати будь-яке значення для кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Перевірку додержання даних вимог закону, відповідно до положень ч.3 ст.172 КПК України, покладено на слідчого суддю, і клопотання слідчого про арешт майна у даному судовому провадженні, слідчий суддя, на відповідність вказаним вимогам перевірив у повному обсязі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи без наміру здійснювати господарську діяльність, пов`язану з продажем товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт, наданням послуг, придбали та створили ТОВ «Вест Бізнес Груп», ТОВ «Сіті Бізнес Буд», ТОВ «Містек», ТзОВ «Анатек-Захід», ТОВ «Ізола», ТОВ «Білін» та ТОВ «Сіріус-Трейд», які в подальшому використовувались для прикриття незаконної діяльності, що полягала в безпідставному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість реально діючим СГД. Так, невстановленими особами від імені вказаних товариств, у період з 2017-го року по даний час, укладаються фіктивні фінансово-господарські угоди з іншими субєктами підприємницької діяльності реального сектору економіки щодо псевдо постачання товарів (робіт, послуг), що призвело до зменшення податкових зобов`язань з ПДВ останніх, в наслідок чого було завдано шкоду державі у формі несплати податків, і організатором незаконної діяльності вищевказаних СГД, яка полягає в формуванні витратної частини підприємствам реального сектору економіки, за попередніми встановленими даними, являється ОСОБА_7 ..

Статтею 98 КПК України закріплено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, слідчим суддею було встановлено, що дане майно відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України та може бути використане як речовий доказ під час досудового розслідування даного кримінального провадження та для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, чи містити, як зазначено у клопотанні слідчого, інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень, зокрема контактних даних осіб, з якими контактує ОСОБА_7 , переписку з такими особами тощо.

З наявної у матеріалах судового провадження копії ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року вбачається, що слідчому був наданий дозвіл на проведення обшуку в автомобілі, яким користується ОСОБА_7 з наданням дозволу на виявлення та фіксації відомостей, що містяться, зокрема й у електронних носіях інформації, а тому покликання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі щодо незаконного вилучення у нього арештованих мобільних телефонів, в т.ч, мобільного телефону марки «Huawei», не відповідають матеріалам судового провадження.

Покликання ОСОБА_7 про те, що один з мобільних телефонів, на які слідчим суддею накладений арешт перебував під час обшуку у нього в руках, а не в автомобілі, а тому незаконно був вилучений, положенням ст.236 КПК України не суперечить.

У відповідності до вимог ч.5 ст.236 КПК України слідчому, прокурору надано право на обшук осіб, які перебувають, у даному випадку в автомобілі, під час проведення обшуку, а тому доводи ОСОБА_7 з приводу незаконних дій слідчого за таких обставин, не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, рішення слідчого судді, у даному випадку, відповідає вимогам ст.370 КПК України та загальним завданням кримінального провадження щодо забезпечення всебічного, повного і неупередженого встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його скасування.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме два мобільних телефони марки «Nokia» та мобільний телефон марки «Huawei», якими користується ОСОБА_7 , у рамках кримінального провадження №0000024 за ч.1 ст.205, ч.3 ст.191 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3