Справа №463/1957/19
Провадження №1-кс/463/990/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ТУ ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу мотивує тим, що 22.02.2019 на особистому прийомі в Прокурора Львівської області подала заяву про злочин, в якій просила: в порядку ч.1 ст.214 КПК України внести протягом 24 години заяву про злочин, за ознаками передбаченими ст.382, ст.364 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вчиненого слідчим у кримінальному провадженні, умисна процесуальна тяганина, відсутність процесуального керівництва зі сторони процесуального прокурора і розпочати досудове розслідування; прийняти усі законні заходи щодо поновлення прямих конституційних прав та законних інтересів потерпілої в Україні. Прокурор Львівської області не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заяви про злочин від 22.02.2019, а скерував заяву до ТУ ДБР. Разом з тим, уповноважені особи останнього в порушення вимог ст. 214 КПК України також не внесли відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому просила скаргу задовольнити.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явилася, у скарзі зазначила, що розгляд скарги просить проводити без її присутності.

Уповноважена особа ТУ ДБР, в судове засідання не з`явилася, причин неявки судді не повідомила, тому вважаю можливим проводити розгляд скарги у її відсутності, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя встановив наступне.

ОСОБА_3 у своїй скарзі зазначає, що 22.02.2019 на особистому прийомі в Прокурора Львівської області подала заяву про злочин, в якій просила: в порядку ч.1 ст.214 КПК України внести протягом 24 години заяву про злочин, за ознаками передбаченими ст.382, ст.364 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вчиненого слідчим у кримінальному провадженні, умисна процесуальна тяганина, відсутність процесуального керівництва зі сторони процесуального прокурора і розпочати досудове розслідування; прийняти усі законні заходи щодо поновлення прямих конституційних прав та законних інтересів потерпілої в Україні.

Як вбачається з долучених до скарги документів, вказана заява листом Прокуратури Львівської області від 26.02.2019 скерована за належністю до ТУ ДБР, про що також повідомлено заявника. Листом ТУ ДБР від 04.03.2019 вказана заява скерована до СУ ГУ НП у Львівській області для проведення службової перевірки, оскільки за результатами розгляду заяви не було встановлено ознак кримінального правопорушення, підслідного ДБР.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим, ч.1 ст.22 КПК України закріплено принцип змагальності здійснення кримінального провадження, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам ОСОБА_3 не долучила до матеріалів скарги копії її заяви від 22.02.2019, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити чи дійсно така є заявою про злочин та відповідно чи виник в уповноважених осіб ТУ ДБР обов`язок вчинити дію в порядку ст.214 КПК України. Також не долучено та не зазначено у скарзі, яке саме рішення суду, на думку заявника умисно, не виконується, що могло б давати підстави припустити про наявність ознак складу злочину, передбаченого ст.382 КК України.

В той же час зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 не погоджується з бездіяльністю слідчого та прокурора під час здійснення слідчими СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002819 від 11.08.2015 та контролю прокурора за його проведенням, для оскарження яких КПК України встановлений інший процесуальний спосіб, передбачений ст.303 цього кодексу.

Враховуючи вищенаведене приходжу до висновку, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_3 від 22.02.2019, відсутні, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ухвалив:

в задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_3 від 22.02.2019 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1