Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2441/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

представника відповідача: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001063 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2018 року, яким засуджено

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стетківці, Чуднівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК У країни несудимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_11 звільнено від відбування основного та додаткового покарання призначеного судом.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Бердичівський хлібзавод» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати понесені НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області на проведення експертиз по справі в розмірі 2236,96 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_11 не обирався до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- Телефон марки «Samsung Galaхy Prime», дві сім - карти мобільних операторів «Київстар» та «Лайф», навушники, передані на зберігання в камеру схову речових доказів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області повернуто потерпілій ОСОБА_9

- Автомобіль марки «ГАЗ - 53» р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області повернуто власнику ТОВ «Бердичівський хлібзавод».

- Велосипед, який зберігається на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області повернуто потерпілій ОСОБА_9

- СD диск із записом дорожньо-транспортної пригоди що мала місце 02.07.2016 року на перехресті вул. Житомирська - С.Сломницьких - Руська м.Бердичева, СD диск, на який скопійовано два відеофайли із записом дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 02.07.2016 року на перехресті вул. Житомирська - С.Сломницьких - Руська м. Бердичева, що містяться в матеріалах кримінального провадження залишено в матеріалах кримінального провадження.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 02 липня 2016 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ - 53» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Бердичівський хлібозавод», рухався ним по правій смузі проїзної частини вул. Житомирської в напрямку площі Соборної м. Бердичева Житомирської області.

Наближаючись до регульованого світлофором перехрестя нерівнозначних доріг вул. Житомирської з вул. С.Сломницьких та вул. Руської водій ОСОБА_11 в порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 8.7.3 «ґ», «е» та п. 16.3 цих же Правил, не зменшив швидкості руху та не зупинив керований ним транспортний засіб перед стоп-лінією, визначеною дорожньою розміткою 1.12 Правил дорожнього руху України, маючи таку можливість, не вдаючись при цьому до застосування екстреного гальмування, та здійснив виїзд на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

В подальшому, не реагуючи на створену ним аварійну ситуацію, він продовжив рух через перехрестя на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на неповнолітню велосипедистку ОСОБА_12 , яка на велосипеді перетинала проїзну частину вул. Житомирської по вищевказаному перехрестю, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_11 ..

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці чола справа, саден в ділянці чола зліва, в ділянці лівої брови, лівій виличній ділянці з переходом на щоку та ліву вушну раковину, в лівій завушній ділянці, в правій скроневій ділянці, на правому та лівому лікті, на правому коліні, в поперековій ділянці зліва, на правій сідниці, крововиливів на повіках обох очей, множинних переломів кісток основи, склепіння черепа та кісток обличчя черепа, крововиливів в м`які тканини голови під м`які мозкові оболонки, розчавлення головного мозку, крововиливу в корені легенів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, що спричинили смерть і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів 2.3 «б»; 8.7.3 «ґ», «е»; 16.3 та дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин провадження, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 , вважає, що вирок суду в частині відмови у задоволенні цивільного позову в повному обсязі заявленого потерпілою ОСОБА_9 до ТОВ «Бердичівський хлібозавод» - підлягає скасуванню.

Вказує, що суд дійшов невірного висновку про достатність стягнутої суми для відшкодування потерпілій моральної шкоди.

Суд першої інстанції не взяв до уваги обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди, подані представником потерпілої 18.05.2018 р., при цьому правильно встановивши, що відповідальність за ЦК України має нести ТОВ «Бердичівський хлібозавод», як власник джерела підвищеної небезпеки та роботодавець обвинуваченого.

Вважає, що розмір моральної шкоди 5000 тис. грн., який стягнуто судом першої інстанції, не компенсує у повній мірі її душевні страждання з приводу смерті доньки. Заявлений розмір шкоди в сумі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн. є обґрунтованим та співмірним з отриманою глибокою моральною травмою.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_11 в частині відмови у задоволенні цивільного позову в повному обсязі - скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок про повне задоволення цивільного позову ОСОБА_9 і стягнути з ТОВ «Бердичівський хлібозавод» на її користь 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн. за завдану моральну шкоду внаслідок смерті доньки. В решті вирок залишити без змін.

В запереченні представник ТОВ «Бердичівський хлібозавод» ОСОБА_13 просить апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_11 без змін.

Вказує, що ТОВ «Бердичівський хлібозавод» несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду працівником - ОСОБА_14 , який перебував в трудових відносинах з підприємством на час настання ДТП, лише формально.

Відповідно до висновку експертизи технічного стану автомобіля, автомобіль «ГАЗ-53» знаходився в технічно справному стані, а тому вина підприємства у даній ДТП відсутня.

Крім цього, зазначає, що розмір моральної шкоди, визначений представником потерпілої - 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн. є надмірно великим для підприємства, оскільки сплата цієї суми може призвести до зупинення його виробничої діяльності, порушення нормального процесу діяльності товариства, неспроможності здійснювати закупівлю сировини, оплачувати енергоносії та виплачувати заробітну плату працівникам.

Вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_11 подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій згідно до її змісту, заперечує щодо задоволення вимог апеляційної скарги представника потерпілої та просить залишити вирок суду першої інстанції без змін. Просив судовий розгляд проводити у його відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення захисника ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким із апелянтів не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України та рішення суду щодо покарання.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , а зокрема визначаючи розмір грошового відшкодування, яке підлягає стягненню з володільця джерела підвищеної небезпеки суд в повній мірі врахував характер правопорушення, яке є необережним, глибину душевних страждань, які зазнала потерпіла ОСОБА_9 внаслідок смерті доньки, ступінь вини обвинуваченого та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди про, що просить представник потерпілої в апеляційній скарзі колегія судів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_11 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: