Справа № 183/1870/18
№ 1-кп/183/346/19
В И Р О К
іменем України

27 лютого 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003070 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.
Новомосковськ, Дніпропетровської області,
громадянина України, розлученого, слюсаря - електромеханіка фірми "Крафт", з
середньою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 ,
в силу ст. 89 КК України не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дрогобич, Львівської області, громадянина України, підсобного робітника ПП "Мороз", розлученого, з неповною середньою освітою, без місця реєстрації, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2017 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 та малознайомим ОСОБА_6 знаходились на ділянці місцевості, розташованої на м/р «Бойня», поблизу зруйнованої будівлі, на відстані 100 метрів від будинку АДРЕСА_3 , де спілкувалися між собою. В цей час, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 побачили в руці у ОСОБА_6 поліетиленовий пакет в якому знаходився ТВ-тюнер, а на його тілі різні прикраси, після чого у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, і з цією метою, за допомогою конклюдентних дій, вони вступили між собою в злочину змову. Реалізуючи зазначений спільний злочинний умисел, в цей же день, тобто 24 вересня 2017 року приблизно о 10.05 годині, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , знаходячись на ділянці місцевості розташованого на м/р «Бойня», поблизу зруйнованої будівлі, на відстані 100 метрів від будинку № 40 розташованого за вищевказаною адресою, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів стали вимагати у ОСОБА_6 передати їм його майно. В свою чергу ОСОБА_6 , злякавшись за своє життя та здоров`я, не чинив останнім опір, але прохав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не забирати в нього ТВ-тюнер та різні прикраси. Однак, ОСОБА_3 , не реагуючи на прохання ОСОБА_6 , правою рукою, шляхом ривка, заволодів поліетиленовим пакетом ОСОБА_6 , який перебував у правій руці потерпілого, в якому знаходився ТВ-тюнер, а ОСОБА_4 , свою чергу, зняв з лівої руки ОСОБА_6 обручку із золота, після чого з шиї зняв ланцюг зі срібла, на якому знаходились хрестик із срібла та ладанка із срібла, після чого, шляхом ривка, правою рукою вихватив з лівої руки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Lenovo А850».

Таким чином, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрали майно:

- телевізійний тюнер установки програм, марки «Aver Media TV Mobile 510», вартістю 858 гривень 93 копійки;

- ланцюжок із срібла 925 проби, вагою 49.10 гр., вартістю 3340 гривень 76 копійок;

- хрестик із срібла 925 проби, вагою 10.89 гр., вартістю 740 гривень 96 копійок;

- ладанку із срібла (у вигляді ікони св. Миколая) 925 проби, вагою 9.88 гр., вартістю 672 гривні 24 копійки;

- обручку із золота 585 проби, вагою 4,43 гр., вартістю 4126 гривень 55 копійок;

- мобільний телефон марки «Lenovo А850», вартістю 1213 гривень 60 копійок, на загальну суму 10953 гривні 04 копійки.

Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 з викраденим майном залишили місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_6 на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що 24 вересня 2017 року він познайомився з ОСОБА_3 і того ж дня, вони разом познайомились з потерпілим ОСОБА_6 , з якими розпивали алкогольні напої. Підтвердив, що він та ОСОБА_3 запропонували ОСОБА_6 піти на бойню в м. Новомосковськ, з метою заволодіння майном потерпілого, яке зазначене в обвинувальному акті. Викрадену обручку вони здали у ломбард, отримавши 2600 гривень, які поділили з ОСОБА_3 порівну. На даний час всі речі повернуті потерпілому, а за обручку він відшкодував ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 5000 гривень. У скоєному щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Зазначив, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 він підтверджує і більше йому доповнити нічого. Все викрадене майно на цей час повернуто потерпілому, і у скоєному він щиро кається.

Потерпілий, будучи допитаним в судовому засіданні показав, що обвинувачені правдиво і в повному обсязі розповіли про обставини скоєного щодо нього злочину. Всі викрадені речі йому повернуті, окрім обручки, за яку обвинувачені пообіцяли виплатити йому 5000 гривень, а іншу частину, повернути йому пізніше.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і їх дії належить кваліфікувати, кожного окремо, за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує, що скоєний ними злочин, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів» (а.п.77).

Однак обставин, що обтяжують їх покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_3 є особою, що в силу закону раніше не судима, а ОСОБА_4 , є особою, що раніше не судима, вину вони визнали повністю, на обліках у лікарів фтизіатра, психіатра, а ОСОБА_4 - у нарколога, не перебувають (а.п.75,76,85,86,87), ОСОБА_4 , як за місцем мешкання, так і за місцем роботи характеризується позитивно (а.п.84,95), потерпілий претензій до них не має та на суровому покаранні не наполягає, шкода завдана кримінальним правопорушенням частково відшкодована.

Щире каяття обвинувачених, а у ОСОБА_4 і часткове добровільне відшкодування завданого збитку, суд враховує, як обставини, що пом`якшують їх покарання

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що їх виправлення можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого суд вважає необхідним призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі, в межах передбаченої санкцією даної статті, із застосуванням ст.75 КК України, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза №888/18 (а.п.90), в сумі 300 гривень, які підлягають стягненню з обвинувачених солідарно, в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, осіб винних, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:
- ТВ-тюнер установки програм марки Aver Media TV Mobile 510», ланцюжок із серебра 925 проби, вагою 49.10 гр., хрестик із серебра 925 проби, вагою 10.89 гр., ладанка із серебра (у вигляді ікони св. Миколая) 925 проби, вагою 9.88 гр., мобільний телефон марки «Lenovo А850» - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 300 гривень, солідарно.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1