КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинськогорайонного суду Київської області від 09 січня 2019 рокуу кримінальному провадженні № 00000012, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, ОСОБА_6 та накладено арешт на наступне майно:
- автомобіль марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Opel Vectra», н.з. н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ;
- чорний рюкзак;
- металева фомка (лом);
- шарф;
- ніж в чохлі чорного кольору; пасатижи (пласкогубці);
- шашка таксі ;
- перчатки ;
- сумка чорного кольору;
- рюкзак ;
- щіпці, які були виявлені та вилучені під час огляду автомобіля марки «Opel Vectra», за адресою: смт. Чабани вул. Машинобудівників 6-б, Києво-Святошинського району Київської області, поруч з Чабанівським ВП.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у накладенні арешту на належне йому майно.

Вважає ухвалу необґрунтованою та такою що суперечить нормам чинного Кримінально процесуального закону. Вказує, що прийняте слідчим суддею рішення не відповідає фактичним обставинам справи, не було встановлено належних підстав для накладення арешту, а сама постанова про визнання вилучених речей містить суто формальний характер.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно повідомлені належним чином. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутність сторін, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що відділом Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 02.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СВ Києво - Святошинського ВП ГУНП в Київській області надійшли матеріали за заявою гр. ОСОБА_7 з приводу того, що 02.01.2019 року ОСОБА_5 за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 готувались вчинити крадіжку майна за адресою: АДРЕСА_1 .

02.01. 2019 року під час огляду земельної ділянки розміром 10х10 метрів, поруч з відділенням Чабанівського ВП, за добровільною згодою користувача гр. ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено автомобіль яким він користується марки «Opel Vectra», н.з. н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 08.01.2019 року, надано дозвіл на проведення огляду автомобіля марки «Opel Vectra» під час якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «OpelVectra» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль; чорний рюкзак; металева фомка (лом); шарф; ніж в чохлі чорного кольору; пасатижи (пласкогубці); щіпці; шашка таксі ; перчатки ; сумка чорного кольору; рюкзак.

Орган досудового розслідування звернувся до Києво-Святошинськогорайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речовогодоказу у кримінальному провадженні та запобігання спробам втрати майна.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року клопотання органу досудового розслідування було задоволено. Слідчий суддя дійшов висновку про те, що сам автомобіль та вилучені під час обшуку речі, є предметом кримінального правопорушення відповідають ознакам ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, оскільки можуть бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вони можуть бути приховані, пошкодженні, знищенні.
З таким висновком колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, з ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Оскільки під час проведення обшуку автомобіля, який перебуває у власності ОСОБА_5 було вилучено речі які є доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано за наявності для цього достатніх правових підстав.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у право власності з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Вимоги апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала не містить підстав для накладення арешту на майно, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, а твердження про відсутність доказів того, що арештоване майно є предметом злочину та стосується даного кримінального провадження, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки відповідно до постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 03 січня 2018 року, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку, що вилучені речі містять інформацію, необхідну для проведення всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження (а.с. 17-18).
На підставі викладеного, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апеляньпросить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 376, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинськогорайонного суду Київської області від 09 січня 2019 року якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, ОСОБА_6 та накладено арешт на наступне майно:
- автомобіль марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Opel Vectra», н.з. н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2
- ; чорний рюкзак;
- металева фомка (лом);
- шарф;
- ніж в чохлі чорного кольору; пасатижи (пласкогубці);
- шашка таксі ;
- перчатки ;
- сумка чорного кольору;
- рюкзак ;
- щіпці, які були виявлені та вилучені під час огляду автомобіля марки «Opel Vectra», за адресою: смт. Чабани вул. Машинобудівників 6-б, Києво-Святошинського району Київської області, поруч з Чабанівським ВП залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/824/997/2019
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1