Ухвала
Іменем України
19 березня 2019 року

м. Київ
Справа № 610/4277/16-к
Провадження № 51-688ск19
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
Вироком Балаклійського районного суду Харківського області від 14 вересня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новосілка Черняхівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,
засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 20 листопада 2016 року приблизно о 21.00 год. у квартирі АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння на ґрунті особистих неприязних відносин із своєю співмешканкою ОСОБА_5 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті останній, наніс їй 2 удари кухонним ножем в голову, завдавши при цьому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Водночас, свій злочинний намір ОСОБА_4 не довів до кінця з незалежних від його волі обставин, оскільки дії ОСОБА_4 були припинені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відтягнули його від потерпілої.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_4 та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.
Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд першої інстанції взяв до уваги тяжкість вчиненого злочину, ступінь здійсненого злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, дані про особу винного, який раніше не судимий, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, як особа, яка спиртними напоями не зловживає, порушень громадського порядку не допускає, скарг на його поведінку до сільської ради не надходило, на обліку у лікаря нарколога ти психіатра не перебуває, працює екскаваторником Донецької дільниці КП «Балаклійський водоканал» з 07 червня 2017 року, де зарекомендував себе як фахівець, який добре орієнтується у своїй спеціальності.
Повною мірою врахувавши вказані обставини в їх сукупності, а також зваживши на обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його м`якість не вбачається. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання, які аналогічні доводам касаційної скарги прокурора, та із зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
При цьому суд апеляційної інстанції слушно зазначив, що по своєму виду та розміру призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З огляду на наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3