Справа № 539/174/19
Провадження № 1-кс/539/273/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни Полтавської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з зазначених підстав.
В судовому засіданні слідчий Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, вважає, що ним були здійснені всі необхідні слідчі дії.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4)відмову у задоволенні скарги.
Підставою для закриття вищезазначеного кримінального провадження, згідно постанови, стала відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 164 ч. 1 КК України, оскільки не було отримано достатніх даних, які б підтвердили наявність складу злочину, а саме відсутня суспільна небезпечність діяння, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи під час досудового розслідування і вичерпані можливості їх отримати, так як повідомлення заявника носить компрометуючий характер. Без даних ознак передбачених об`єктивною стороною ст. 164 КК України не вбачається наявність складу злочину, і їх отримати не можливо.
Пунктом 2 ч.1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий прийшов до висновку про закриття кримінального провадження через те, що проведеними слідчими діями не отримано достатніх даних, які б підтвердили наявність складу злочину.
Оцінюючи на предмет законності вказаної постанови, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання(збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.
Злочином, передбаченим ч. 1 ст. 164 КК України є злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.
Ухилення від утримання неповнолітніх, а також повнолітніх, але непрацездатних дітей, що перебувають на утриманні батьків, може полягати у незабезпеченні таких дітей харчуванням, одягом, іншими речами (насамперед, першої необхідності), наданні необхідних коштів для їх лікування, відпочинку тощо.
Ухилення від сплати аліментів і ухилення від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей утворюють цей склад злочину лише у випадку, коло воно є злісним. Поняття злісності належить до оціночних категорій і має бути визначено у кожному конкретному випадку.
При дослідженні матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що слідчим зібрано достатньо доказів, які свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України: відповідь № ВК ЛМР № 01-19/511 від 15.08.2018 р. за підписом головного лікаря КП «КНП ЛМЦ ПМСД» про своєчасність отримання медичної допомоги ОСОБА_6 , про її фізичний розвиток, який є гармонійним; акт № 537 від 12.11.2018 про участь батьків у вихованні дитини ОСОБА_6 за підписом директора школи та класного керівника, згідно якої мати дівчинки цікавиться успіхами ОСОБА_7 , опікується її здоров`ям, дівчинка завжди охайна, доглянута, для навчання має все необхідне приладдя; позитивна характеристика учениці 5-Б класу ОСОБА_6 ; позитивна характеристика на ОСОБА_5 за місцем проживання; акт обстеження умов проживання, затверджений начальником ССД, згідно якого умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена всім необхідним, ОСОБА_5 займається вихованням доньки.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слідчим проведені всі необхідні слідчі дії, отримані докази оцінені з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Так, закриваючи кримінальне провадження, слідчим Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому доводи скаржника ОСОБА_3 є необґрунтованими.
Щодо зазначення в постанові про закриття кримінального провадження того, що «…у вказаному випадку ознак злісного ухилення від сплати аліментів не встановлено», вважаю, що це є технічною помилкою, оскільки з матеріалів кримінального провадження убачається, що досудове розслідування здійснювалося саме за фактом злісного ухилення від утримання малолітньої доньки, що додатково підтверджується Витягом з ЄРДР.
Надавши цим та іншим вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження законно, дослідивши всі обставини, виконавши всі необхідні дії для розслідування кримінального правопорушення.
Керуючись ст. ст.94, 223, 303-308 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1