Справа № 467/292/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розгладяться

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із клопотанням, яким поросив зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, виходячи із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, врахувавши при цьому положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Свої вимоги обґрунтував тим, що під час досудового розслідування, а саме, з моменту затримання 19 серпня 2016 року і до дня набрання вироком законної сили - 06 грудня 2017 року, перебував у СІЗО м. Кропивницький.

Позиція учасників судового провадження

Сам засуджений у судове засідання не прибув, про його дату, час і місце повідомлений належно, проте, просив суд розглядати клопотання за його відсутності.

Прокурор та представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання також не з`явились, причину неявки суду не повідомили, хоча належно були повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання засудженого.

Та з огляду на положення абз. 2 ч.5 ст. 539 КПК України суд не вбачав об`єктивних перешкод для розгляду клопотання по суті за відсутності учасників судового провадження, оскільки останні про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належно, у той час, як їх явка судом обов`язковою не визнавалась.

Установлені фактичні обставини

Тому, суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, прийшов до наступного.

Так, ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року ОСОБА_3 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 жовтня 2016 року.

В подальшому цей запобіжний захід неодноразово продовжувався відповідно до ухвал цього ж суду від 17 жовтня 2016 року та від 12 грудня 2016 року.

Останнього разу запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 було продовжено до 16 лютого 2017 року.

Але вже вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 січня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за вироком Жмеринського місткового суду Вінницької області від 19 серпня 2015 року, ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Цим же вироком засудженому ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цей вирок, в силу ч.2 ст. 532 КПК України, набрав законної сили 09 листопада 2017 року, оскільки ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2017 року був залишений без змін.

Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 19.08.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, узято під варту в залі суду та ухвалено рахувати строк відбуття покарання з 27 січня 2017 року та зараховано у строк відбуття покарання строк перебування під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 27 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили.

Вирок набрав законної сили 28 лютого 2017 року, що підтверджується відповідним розпорядженням.

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно признано покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Як видно із резолютивної частини вироку, запобіжний захід ОСОБА_3 в рамках цього кримінального провадження не обирався, а початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання засудженого.

Вирок набрав законної сили 13 червня 2017 року.

Крім того, вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 квітня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Знам`янського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2017 року, більш суворим за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання цим вироком законної сили ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та ухвалено узяти його під вартою в залі суду.

Крім того, цим вироком ухвалено рахувати строк відбування покарання з 27 січня 2017 року та зараховано на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 23 травня 2017 року.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2015 року, за яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнено на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, але заходи попереднього ув`язнення в рамках цього кримінального не застосовувались.

При цьому, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення було відмовлено.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Тому у ракурсі установлених фактичних обставин, які наведено вище, суд вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення ( ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

У свою чергу, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, що прямо визначено ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тобто, виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення починається з моменту затриання особи і закінчується моментом набрання вироком законної сили.

Крім того, суд повинен враховувати, що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

При цьому, слід брати до уваги те, що до 24 грудня 2015 року в ч. 5 ст. 72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

26 листопада 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII.

Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Та 21 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким знову змінено ч.5 ст. 72 КК України.

Цю норму було викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Проте, у цьому випадку суд установив, що заходи попереднього ув`язнення до ОСОБА_3 було застосовано, починаючи з 19 серпня 2016 року, а саме : з моменту його затримання.

У рамках цього кримінального провадження було постановлено вирок, яким зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2016 року і до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тобто, при ухваленні Кіровоградським районним судом Кіровоградської області вироку від 04 січня 2017 року питання зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі було вирішене за період з 19 серпня 2016 року ( моменту затримання) і до вступу цього вироку в законну силу до 09 листопада 2017 року.

Питання ж зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку день за два за період з 27 січня 2017 року і по 28 лютого 2017 року було вирішене вироком Знам`янського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2017 року.

Строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку день за два за період з 20 квітня 2017 року і по 23 травня 2017 року було зараховано вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 квітня 2017 року.

А вирок Деражнаняського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2017 року набрав законної сили 13 червня 2017 року.

Але фактично період до 13 червня 2017 року охоплюється зарахованим періодом за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 січня 2017 року, так цей вирок набрав законної сили аж 09 листопада 2017 року.

Таким чином, дослідивши усі вироки стосовно ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що ними вирішено питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку день за два у цілому за період з 19 серпня 2016 року (з моменту затримання) і до 09 листопада 2017 року ( до вступу вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 січня 2017 року в законну силу), у той час, як інші вироки стосовно ОСОБА_4 вступали в законну силу раніше 09 листопада 2017 року. і заходи попереднього ув`язнення в рамках інших кримінальних проваджень охоплюються цим періодом.

То якщо враховувати те, що попереднє ув`язнення фактично становить собою період з моменту затримання і до набрання вироком законної сили, то підстав для зарахування засудженому ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, у тому числі й з 09 листопада 2017 року і до 06 грудня 2017 року (як зазначено у його клопотанні) немає.

При цьому, суд наголошує, що ознайомлення засудженого з матеріалами кримінального провадження та слідування до установи відбування покарань, у зв`язку із чим він перебував у слідчому ізоляторі, не є заходами попереднього ув`язнення у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а тому цей час не може бути зарахований у строк відбування покарання у виді позбавлення волі.

Як наслідок, суд не убачає правових підстав для задоволення цього клопотання.

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 376, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1