№559/217/19
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
15 лютого 2019 року смт. Млинів, Рівненсько області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі колегії суддів:
Судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001211 від 18 грудня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001211 від 18 грудня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, 15 лютого 2019 року, прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 щодо вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зіслався на розсуд суду.

Суд, заслухавши, думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує наявність ризиків, вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме:
-даними з протоколу огляду місця події від 18 грудня 2018 року, зокрема господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де безпосередньо було зафіксовано обстановку, сліди вчинення злочину, труп ОСОБА_9 та знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, а саме сокиру;

-відомостями з протоколу огляду трупа ОСОБА_9 від 18 грудня 2018 року;

-показаннями ОСОБА_6 , який визнав факт вбивства свого племінника ОСОБА_9 та розповів про обставини вчинення злочину;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що неодноразово між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникали сварки, які доходили до бійки. Крім того, свідок чув, що 15грудня 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 була сварка;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 18 грудня 2018 року до сільської ради де вона працює прийшов ОСОБА_6 та сказав, що побив свого племінника ОСОБА_9 ;

-відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним в ході якого ОСОБА_6 відтворив обстановку вчинення злочину;

-висновком експерта №176 від 18 січня 2019 року, отриманого за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 ;

-висновком експерта №176/Д/2018 від 29 січня 2019 року, отриманого за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи для з`ясування механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Крім цього, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ризики, передбачені п.1,4 ч. 1 ст.177 КПК України.
Наявність даних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покаранням за який є позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Крім того, ОСОБА_6 протягом тривалого часу проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 . Вказане господарство на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , рідному братові загиблого ОСОБА_9 .

На території Дубенського чи Млинівського районів Рівненської області у ОСОБА_6 нерухоме майно, яке перебувало б у його власності, відсутнє, однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_6 знаходиться квартира АДРЕСА_2 .

Саме тому, вбачається неможливим на даний час проживання ОСОБА_6 в господарстві, що знаходиться у власності брата загиблого ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) чи в іншому місці на території Дубенського чи Млинівського районів Рівненської області, адже іншого житла у обвинуваченого на території Рівненської області немає, як і фінансової можливості його винаймати.

Враховуючи наведене, існує ймовірність того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, в тому числі на території Хмельницької області, таким чином, перешкоджати своєчасному проведенню судового розгляду, що свідчить про наявність ризиків, зазначених в п.1 ч.1 ст.177 (переховуватися від суду) та п.4 ч.1 ст.177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином).

Також знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність даного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вбивства, що вказує на особливу суспільну небезпечність даної категорії злочинів, а дані про характер діяння вдарив сокирою в область потиличної частини голови ОСОБА_9 , коли останній сидів до нього спиною; залишив ОСОБА_9 помирати на підлозі, не надав йому допомоги, не викликав швидку медичну допомогу; знаходився в будинку на протязі трьох днів разом із тілом померлого свідчить про надмірну агресивність ОСОБА_6 .

Зазначені обставини вказують і на те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснити спроби вчинення іншого кримінального правопорушення аналогічного характеру.

Крім того, обвинувачений має неприязні відносини зі свідком ОСОБА_10 , який разом із ОСОБА_9 систематично вживав алкогольні напої, а тому встановлена наявність ризику, зазначеному у п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, наявність достатніх даних, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, а тому дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилався прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Як зазначено в п.85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10 лютого 2011 року), тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Поскільки, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, то суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями статтями 177 та 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі., а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 може бути застосований.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вищенаведене, суд оцінивши в сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить до висновку про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку, визначеного законом, на 60 днів.
На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мирогоща, Дубенського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням в СІЗО м. Рівне.

Строк тримання під вартою обчислювати з 14 години 00 хвилин, з 15 лютого 2019 року.

Визначити строк дії ухвали до 14 години 00 хвилин, 15 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Судді:
ОСОБА_2

ОСОБА_3