Постанова
Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 718/2851/17
провадження № 51-6768км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 березня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000558, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 березня 2018 року вирок суду залишено без змін.
ОСОБА_7 11 вересня 2017 року о 01 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 сполученням «Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече» зі сторони м. Кіцмань в напрямку м. Чернівці, в межах населеного пункту с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Колгоспна, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у діях, маючи реальну можливість спостерігати у своєму полі зору попутний транспортний засіб марки «Mercedes-Benz-E230», номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився перед перехрестям з увімкненим покажчиком повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім в межах проїзної частини дороги.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz-E230» ОСОБА_8 , згідно з висновком СМЕ №681 від 13.12.2017 року, помер від травматичного шоку, внаслідок закритої тупої травми тулуба з ушкодженням серця.
Крім цього, пасажиру автомобіля марки «Mercedes-Benz-E230», ОСОБА_9 , згідно з висновком СМЕ №1209-екс від 19.09.2017 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді переломів 7-8-9 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_7 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 2.9(а), 12.3, 12.4, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року. Вказані порушення перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає ухвалу незаконною, оскільки суд апеляційної інстанції не навів підстав, з яких визнав необґрунтованими доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_10 у запереченнях на касаційну скаргу прокурора стверджує про законність, обґрунтованість судових рішень та рішення про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням. Також, зазначає, що засуджений на даний час продовжує лікування та потребує хірургічного втручання, про що надає відповідні довідки.
У судовому засіданні прокурор не підтримав касаційну скаргу, вказував, що висловлені у ній доводи не знайшли свого підтвердження, ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 286 КК в касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Так, судами першої та апеляційної інстанцій при призначенні ОСОБА_6 покарання були враховані характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який є необережним тяжким злочином, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив з необережності, є особою молодого віку, має на утриманні малолітнього сина, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання визнані щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, обставиною, яка обтяжує покарння перебування у стані сп`яніння.
При звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК суди застосували принцип індивідуалізації призначення покарання, навели переконливі підстави такого рішення, а саме: думку потерпілих, які просили не позбавляти засудженого волі та не заявляли цивільних позовів, стан здоров`я засудженого, який одержав тяжких травм в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши, що усі наведені обставини у їх сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності засудженого для суспільства, завдяки чому буде досягнута мета покарання.
З огляду на все це, апеляційний суд погодився із висновком місцевого суду щодо визначеного засудженому виду й розміру покарання та із можливістю звільнення засудженого від його відбування з випробуванням, про що навів мотиви прийняття такого рішення. Рішенняапеляційного суду належним чином вмотивоване, є справедливим, а покарання необхідним і достатнім.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог закону, його ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК і не містить підстав, передбачених ст. 438 КПК, для її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

у х в а л и в:
Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3