Дата документу 09.01.2019 Справа№ 330/1718/16-к
Запорізький Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/355/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №330/1718/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відео конференції, апеляційну скаргу прокурора на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_7 05.08.2016 року приблизно о 02 годині, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на пляжі біля бази відпочинку «Терешкова» по вул. Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою отримання доступу до чужого майна, зловживаючи довірою потерпілої, під приводом здійснення телефонного дзвінку виманив у потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон «LG Magna» з картою пам`яті Місro SD 16 Gb загальною вартістю 4 670 грн., після чого на вимогу потерпілої телефон не повернув і почав втікати з місця події, не реагуючи на неодноразові вимоги потерпілої віддати йому телефон, втік від потерпілої і її супутника ОСОБА_10 , які за ним бігли, таким чином, повторно, відкрито викрав вказаний мобільний телефон і з викраденим зник з місця події, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

06.08.2016 року приблизно о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, раніше вчинивши злочин, передбачений ст.186 КК, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кафе «Сальвадор Далі» по вул. Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторне викрав зі стільця, який знаходився біля столику відпочиваючих, жіночу сумку чорного кольору вартістю 350 грн., у якій знаходилися гаманець чорного кольору вартістю 120 грн. з грошима у сумі 140 грн., банківська картка «ПриватБанку», яка для потерпілої матеріальної цінності не має, мобільний телефон «Samsung GT-І8160», ІМЕІ: НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору вартістю 400 грн. з сім-картою № НОМЕР_2 вартістю 15 грн., мобільний телефон марки «LG - Х135», ІМЕІ А НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 , в корпусі білого кольору вартістю 1000 грн. з сім-картою № НОМЕР_5 вартістю 15 грн., МР3-плеєр в корпусі синього кольору вартістю 200 грн., три ключі від квартири та магнітний ключ, які матеріальної цінності для потерпілої не мають, кишенькове дзеркальце круглої форми, яке для потерпілої матеріальної цінності не представляє, що належить ОСОБА_11 , і з викраденим зник з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 240 грн.

06.08.2016 року приблизно о 05 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, раніше вчинивши злочини передбачені ст.ст.185, 186 КК, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля бази відпочинку «Терешкова» по вул. Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою власної наживи відкрито, повторно, зірвав з шиї ОСОБА_12 золотий ланцюжок - вагою 12 грамів, вартістю 6000 грн., на якому був одягнутий золотий хрестик вагою 4,5 грами вартістю 2 250 грн., які належать ОСОБА_12 , і з викраденим майном намагався убігти з місця вчинення злочину, таким чином виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг розпоряджатися викраденим майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки в безпосередній близькості від місця вчинення злочину, на базі відпочинку «Терешкова» по вул. Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області був затриманий охоронцями бази відпочинку і потерпілим.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК, суд недостатньо врахував, що ОСОБА_7 вчинив три епізоди умисних корисливих злочинів, два з яких є тяжкими, раніше судимий, характеризується задовільно, не працює. Крім того, суд неправильно врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочинів. Адже обвинувачений не засуджував свою протиправну поведінку, не проявляв співчуття з приводу вчиненого, не вибачився перед потерпілими, не бажав виправити ситуацію, що склалася, а також не бажав приймати участь у проведенні слідчих дій для встановлення істини у справі. Викрадене майно було повернуто потерпілим лише завдяки діям органу досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка повністю підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

ВинуватістьОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставинами, вказаними у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, суд першої інстанції на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Доводи прокурора про те, що районний суд неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочинів, задовільно характеризується за місцем проживання, перебував на обліку з приводу розладів поведінки та емоцій, виховувався в закладі для дітей сиріт.

Колегія суддів вважає, що суд порушив зазначені вимоги закону, оскільки при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу винного, що свідчить про незаконність та необґрунтованість вироку.
Висновки суду про те, що обвинувачений ОСОБА_7 задовільно характеризується за місцем проживання, не відповідають дійсності, оскільки із характеристики вбачається, що близьким родичем - бабою він характеризується з негативної сторони, так як деякі речі були вкрадені ним з її квартири (а.с. 59), що підтверджується також ухвалою суду першої інстанції від 09.11.2015 року (а.с. 65).
Крім того, місцевий суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 фактично протягом однієї доби, будучи в стані алкогольного сп`яніння,вчинив три корисливих злочини, два з яких є тяжкими, раніше був судимий за крадіжки чужого майна і до останнього вже застосовувалася ст. 75 КК України (а.с. 68), однак обвинувачений ніяких висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу.
За таких обставин висновок суду про те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки для його виправлення достатньо виконання протягом іспитового строку покладених на нього обов`язків, є хибним, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування кримінального закону, що на думку колегії суддів, є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання останньому.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 виду і розміру покарання за вчиненні ним злочини, а також остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі, оскільки це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів

ухвалила :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити обвинуваченомуОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити останньому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.
Судді: