Справа № 128/3781/16-к
ВИРОК
Іменем України

11 березня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

за участю - прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці Вінницької області кримінальне провадження, внесене 25 серпня 2016 року в ЄРДР за № 0000272 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, ні є особою з інвалідністю, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України, -

УСТАНОВИВ:
Обвинувачений водій ОСОБА_5 близько 21.45 годин 24.08.2016, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна, поблизу ставка «Багацьке» в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, у порушення вимог п. п. 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, в момент об`єктивної появи у полі його зору пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася в районі правого краю проїзної частини у зустрічному напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не обрав безпечного інтервалу, та здійснив наїзд на вищевказаного пішохода, внаслідок чого ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями доставлена до реанімаційного відділення МКЛ ШМД м. Вінниці, де від отриманих травм померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 687 від 26.09.2016, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми: саден та ран на обличчі, крововиливів в м`які тканини голови в лобна - тім`яній ділянках та потиличній ділянці; закритої тупої травми грудей: двобічних переломів ребр (справа по кільком анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової та легеневої плеври), забиття легень, розривів легень справа, правостороннього гемопневмотораксу ; відкритого перелому кісток правої гомілки, саден та синців на тулубі, кінцівках, ран на лівій гомілці.

Причиною смерті ОСОБА_7 є сполучна травма тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Характеристики комплексу тілесних ушкоджень свідчать про те, що на момент первинного контакту із транспортним засобом ОСОБА_7 знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні, можливо рухалась, та була звернута передньою поверхнею тіла по відношенню до транспортного засобу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

-п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

-п. 13.1 - «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

-п. 13.3 - «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»

Порушення водієм обвинуваченим ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

У ході судового розгляду прокурором змінено обвинувачення ,шляхом виключення із обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, вчинення ним даного злочину у стані алкогольного сп`яніння. ( а.с. 191-194)

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.03.2019 закрито кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за 0000272 від 25.08.2016 по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення щодо ОСОБА_5 , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні, після зміни обвинувачення прокурором, обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, суду показав, що дійсно він 24.08.2016 близько 21.45 годин , керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Леніна, поблизу ставка «Багацьке» в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, побачивши пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася в районі правого краю проїзної частини у зустрічному напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не обрав безпечного інтервалу, та здійснив наїзд на неї , внаслідок чого ОСОБА_7 від отриманих травм померла у лікарні. У скоєному кається.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що ОСОБА_7 , яка погибла під час ДТП- 24.08.2016 близько 21 години 45 хвилин, по вул. Леніна, поблизу в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, була його матір`ю. Суду вказав, що йому було повідомлено в телефонному режимі, що його матір збив автомобіль і її забрала швидка допомога в лікарню. Коли він поїхав в лікарню, то йому там повідомили, що вона померла. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має; не бажає, щоб ОСОБА_5 було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що своїми необережними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.286 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує особу винного, який розлучени , офіційно не працює, але зайнятий суспільно-корисною працею, має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває. Також суд враховує міркування потерпілого ОСОБА_8 , який не наполягає на суворому покаранні.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не установлено.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 надано письмове клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році», посилаючись на те, що він є суб`єктом даного закону, оскільки у нього на утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просив звільнити його від покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Захисник, також просив суд застосувати до обвинуваченого п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування призначеного покарання.

06.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно до положень ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» , особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом , крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим законом.

Судом встановлено , що у обвинуваченого ОСОБА_5 , як на момент вчинення злочину, так і наданий момент перебуває на утриманні неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо яких він не позбавлений батьківських прав; він вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказаний злочин він вчинив 24.08.2016, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому та просить застосувати до нього п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалася, тому клопотання обвинуваченого слід задовільнити.

Отже, враховуючи вищевикладене, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 , слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення за ч. 2 ст.286 КК України, із позбавленням права керувати транспортними засобами, та застосувавши пункт "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного як і основного, так і додаткового покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для обрання заходу - судом не вбачається.

З обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно до положень ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення процесуальні витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню, які документально підтверджені, на загальну суму в 2 111 гривень 04 копійок, а саме за проведення :

1) судової транспортно-трасологічної експертизи № 639а від 01.09.2016 вартістю 703 гривень 68 копійок;
2) судової автотехнічної експертизи № 661а від 10.10.2016 вартістю 703 гривень 68 копійок;
3) експертизи технічного стану транспортного засобу 768а від 19.10.2016 вартістю 703 гривень 68 копійок;
Питання про вирішення долі речових доказів , слід вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: автомобіль "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.141-143), який уповноважив ОСОБА_5 розпоряджатись даним транспортним засобом на підставі довіреності (а.с.98), який залишено на зберіганні на спецмайданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурс», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Ботанічна, 28, повернути ОСОБА_5 за належністю.

Керуючись ст.ст.369-371,373 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі , з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного за даним вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню, на загальну суму в 2 111 гривень 04 копійок, а саме за проведення : судової транспортно-трасологічної експертизи № 639а від 01.09.2016 вартістю 703 гривень 68 копійок; судової автотехнічної експертизи № 661а від 10.10.2016 вартістю 703 гривень 68 копійок; експертизи технічного стану транспортного засобу 768а від 19.10.2016 вартістю 703 гривень 68 копійок;
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні, який залишений на зберіганні на спецмайданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурс», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Ботанічна, 28, автомобіль "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 - повернути за належністю ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та засудженому.

Суддя: