Ухвала
Іменем України
11 травня 2019 року

м. Київ
справа № 754/11565/18-к
провадження № 51-2351 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрито.
Вказану ухвалу прокурор оскаржив в апеляційному порядку.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року без зміни.
Не погодившись із ухвалами судів першої та апеляційної інстанції, прокурор оскаржив їх в касаційному порядку.
У касаційній сказі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки судове провадження проведено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою з урахуванням наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 психічних вад у наслідок вживання наркотичних речовин, чим порушено вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Глава 3 КПК України регламентує основні принципи у кримінальному процесі сторін та інших учасників кримінального провадження. Зокрема, параграфом 3 вказаної Глави закріплено процесуальний статус, права та обов`язки сторони захисту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо вирішать, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.
Крім того, ст. 52 КПК України містить перелік випадків коли участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою. Так, п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України визначено, що захисник забезпечується в обов`язковому порядку у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення таких вад.
Як випливає із ухвали місцевого суду, звільняючи ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, судом було враховано довідку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соцеотерапія» № 751512 від 24 вересня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 29 серпня по 13 вересня 2018 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, вживання зі шкідливими наслідками. При цьому, судом не було встановлено, що обставини кримінального провадження у даному випадку вимагають обов`язкової участі захисника.
Апеляційним судом, в ході перевірки матеріалів провадження, не встановлено будь-яких даних про те, що вказаний розлад психіки та поведінки залишився не вилікуваним та вплинув на стан обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді, перешкодив реалізувати належним чином свої процесуальні права, у тому числі і право на захист.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційного суду наполягав на можливості самостійно реалізувати свої права та заперечив наявність психічних вад.
Тобто, судами обох інстанцій належним чином було перевірено необхідність залучення захисника з урахуванням обставин кримінального провадження та стану обвинуваченого ОСОБА_4 .
Крім того, об`єднана палата Кримінального касаційного суду Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2019 року (51-7003 кмо 18), дійшла висновку, що у кримінальних провадженнях щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів проти здоров`я населення, самі собою факти перебування вказаних осіб на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не можуть автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а отже, і про обов`язковість участі захисника в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України. При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючими тощо.
З такою позицією погоджується і колегія суддів, вважає непереконливими доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, та з огляду на правовий висновок об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3