Справа № 449/1037/18
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
малолітнього потерпілого ОСОБА_5
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни кримінальне провадження внесене 28.07.2018р. в ЄДРСР за №0000246 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гром. України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, 28.07.2018р. приблизно о 18.00год., знаходячись на сходовій площадці будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останньому один удар лівою рукою в область обличчя зліва, чим спричинив ОСОБА_5 один синець та одне садно на обличчі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №31/2018 від 31.07.2018р. відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України обвинувачений не визнав та зазначив, що 28.02.2016р. біля 18.00год. дійсно перебував на сходовій площадці будинку АДРЕСА_2 , однак не наносив будь-кому жодних ударів, а лише зробив зауваження дітям, які катались на дверях.
Незважаючи на заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , вина остатнього доводиться дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема -
Будучи допитаною в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 28.07.2018р. біля 18.00год. він, знаходячись на сходовій площадці будинку АДРЕСА_2 , зробив зауваження ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що останній нецензурно висловлювався на адресу малолітніх дітей, після чого ОСОБА_4 умисно наніс йому один удар лівою рукою в область обличчя, чим спричинив йому фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді одного синця та одного садна на обличчі.
В судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 у присутності законного представника пояснила, що 28.07.2018 вона із ОСОБА_8 та іншими дітьми бавились на подвір`ї, що біля будинку АДРЕСА_2 і ОСОБА_4 , знаходячись в під`їзді будинку нецензурно висловлювався на їх адресу, на крик останнього із свої квартири вийшов ОСОБА_5 і зробив ОСОБА_4 зауваження, після чого останній наніс один удар рукою по обличчі ОСОБА_5 .. Під час конфлікту вона знаходилась навпроти під`їзду та все бачила.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 28.07.2018р. 18.00 год. він перебував в квартирі, де проживає разом з ОСОБА_10 та її малолітніми дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Почувши шум, він вийшов коридор квартири та побачив, що ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар лівою рукою в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одного синця та одного садна на обличчі.
Крім цього, підтверджується дослідженими в судовому засіданні документальними доказами :
- протоколами проведення слідчого експерименту від 08.08.2018р.; за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , проведеного в присутності його законного представника ОСОБА_6 , та за участі свідка ОСОБА_9 , які відтворили обставини нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5
- висновком експерта № 31/2018 від 31.07.2018р., згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлено один синець та одне садно на обличчі, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитись 28.07.2018 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 надали одинакові покази щодо конфлікту, який мав місце 28.07.2018р. та вказали, що хоч безпосередньо нанесення удару ОСОБА_17 не бачили, та знаходились неподалік і чули крик, після чого потерпілий ОСОБА_18 підбіг до них, все розповів і на його обличчі були помітні сліди від удару. Після чого втрутились в їх конфлікт.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства за ч.1 ст.125 КК України, у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_5 , кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій обвинувачених за ч.1 ст.125 КК України.
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, а також те, що обвинувачений є особою середнього віку, позитивно характеризується по місцю проживання, не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, не вибачився перед потерпілим. Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували вину ОСОБА_4 , суд не знаходить. Як обтяжуючу покарання обставину суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
А тому суд, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не визнав вину та не розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вважає, що міру покарання ОСОБА_4 слід обрати у вигляді громадських робіт, що передбачено санкцією частини статті, по якій він обвинувачуються і така міра покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

П Р И С У Д И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1