У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт майна
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
представник ОСОБА_5

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на транспортний засіб легковий автомобіль хечбек-В червоного кольору ВАЗ 21081 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , на саморобний причеп синього кольору, власником якого є ОСОБА_6 , на гранульований соняшниковий шрот вагою 1320кг, шляхом заборони користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; під час ухвалення рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що клопотання про арешт майна було складено не уповноваженою особою, за погодженням з прокурором, який на час складання клопотання не мав повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000192 від 22.01.2019 року.

Зазначає, що слідчим суддею при винесені рішення не взято до уваги та не мотивовано в оскаржуваній ухвалі, що ні матеріали клопотання, ні матеріли провадження не містять докази того, що взагалі мало місце вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до фабули, яка була внесена слідчим в ЄРДР, не вбачається що було вчинено злочин передбачений ч.1 ст.185 КК України та що майно, на яке слідчий просив накласти арешт набуте злочинним шляхом.

Стверджує, що слідчим суддею не надано оцінки, що подане клопотання не містить посилань на те, які ознаки вказують на те, що вказане майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України і яким саме.

Звертає увагу, що матеріли клопотання містили лише процесуальні документи, складені не уповноваженими особами за результатами проведених 22.01.2019 року оглядів місця події (якої саме події в цих протоколах не зазначено), та відсутні будь які докази існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення у виді крадіжки майна, за ознаками якого здійснюється кримінальне провадження № 0000192.

Висновки органу досудового слідства що вказане майно є нібито знаряддям вчинення злочину, ґрунтуються лише на припущеннях слідчого і прокурора

Крім того, слідчим суддею не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчим відділом Первомайського ВП ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000192 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за фактом крадіжки гранульованого шроту з ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод».

В ході досудового слідства встановлено, що 21.01.2019р. в с.Бандурка на автодорозі між в`їздом на автостоянку ТОВ «Бандурський олійноекстракційний завод» та в`їздом на приватну автостоянку по вул. Центральній був виявлений автомобіль марки ВАЗ2108 д.н.з. НОМЕР_1 , із саморобним причепом синього кольору без реєстраційних номерних знаків, в якому знаходився гранульований шрот соняшника насипом, чотири мішки зі шротом соняшника, мотузка та лопата. Під час зважування автомобіля з причепом було з`ясовано, що вага шроту складає 1320кг. Відповідно до копії технічного паспорта автомобіль належить ОСОБА_9 .

Під час відібрання пояснень, ОСОБА_6 підтвердив той факт, що саме він керував вказаним вище автомобілем, та пояснив, що повертаючись до дому на узбіччі автодороги він побачив приблизно одну тонну гранульованого шроту, тому він поїхав до дому, взяв причеп, повернувся, та зібрав знайдений шрот.

Зазначений автомобіль з причепом вилучені та перебувають на території Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, 1320кг шроту вилучений та перебуває у складському приміщенні ТОВ «Бандурський олійноекстраційний завод».

Слідчий СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб легковий автомобіль хечбек-В червоного кольору ВАЗ 21081 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , саморобний причеп синього кольору, власником якого є ОСОБА_6 , гранульований соняшниковий шрот вагою 1320кг, мотивуючи тим, що вказані вище автомобіль та причеп можуть бути засобами вчинення кримінального правопорушення, а гранульований соняшниковий шрот предметом посягання при вчиненні протиправних дій, отже накладення арешту необхідно з метою збереження речових доказів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що є достатні підстави вважати, що майно, щодо якого ініційоване клопотання, відповідає критеріям речового доказу, отже існують ризики, передбачені ч.1, 11 ст. 170 КПК України та, на цьому етапі провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою виконання завдань кримінального провадження, так як незастосування арешту в даному випадку може призвести до зникнення вказаного майна, приховування слідів злочину, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, одним із видів яких є арешт майна.

Згідно приписів ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3)може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 5 зазначеної статті визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, наведених норм закону слідчим та слідчим суддею дотримано не було.

З матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що слідчим відділом Первомайського ВП ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000192 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Інформація внесена за заявою керівництва відділу безпеки товариства ОСОБА_10 , який повідомив, що 21.01.2019р. приблизно о 18:00год. біля території заводу виявлений автомобіль марки ВАЗ2108 д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору з причепом, в якому знаходилось приблизно 1 тонна гранульованого шроту, який ймовірно був викрадений з вагону потягу, що ввозив дану сировину на територію заводу для виробництва олії. Зазначеним транспортним засобом керував ОСОБА_6 .

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим у клопотанні було зазначено тільки про факт виявлення та вилучення під час огляду місцевості по вул. Центральній в ст. Бандурка Первомайського району Миколаївської області автомобіля марки ВАЗ2108 д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору з причепом, в якому знаходилось приблизно 1 тонна гранульованого шроту, який ймовірно був викрадений з вагону потягу, що ввозив дану сировину на територію заводу для виробництва олії. Зазначеним транспортним засобом керував ОСОБА_6 .
Таким чином, клопотання слідчого містить припущення щодо вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, ні заява особи яка звернулась до правоохоронного органу про вчинений злочин, ні матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних про те що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України і що даним злочином було спричинено матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі.
Як на підставу для накладення арешту на зазначене майно слідчий вказує, що автомобіль і причеп є ймовірними засобами вчинення кримінального правопорушення, а гранульований соняшниковий шрот може являтись предметом посягання при вчиненні протиправних дій.

Клопотання слідчого не містить посилань на правові підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідних обґрунтувань необхідності арешту майна.

Тобто, із клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження не вбачається, чи дійсно була вчинена крадіжка чужого майна (соняшникового шроту). Та чи відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, майно з клопотанням про арешт якого він звернувся до суду.
Оскаржувана ухвала слідчого судді також не містить посилання на правові підстави, визначені ст. 170 КПК України, з якими законодавець пов`язує можливість накладення арешту на майно. Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення про накладення арешту на майно, лише процитував ст. 170 та ст. 98 КПК України, та вказав, що майно, щодо якого ініційоване клопотання, відповідає критеріям речового доказу.

Зазначене свідчить, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль хечбек-В червоного кольору ВАЗ 21081 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , саморобний причеп синього кольору, власником якого є ОСОБА_6 , гранульований соняшниковий шрот вагою 1320кг постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. За такого, апеляційна скарга представника власника майна адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. 170, 171, 173 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб легковий автомобіль хечбек-В червоного кольору ВАЗ 21081 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , на саморобний причеп синього кольору, власником якого є ОСОБА_6 , на гранульований соняшниковий шрот вагою 1320кг, шляхом заборони користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку скасувати.
Постановити нову ухвалу. Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт майна: транспортного засобу легковий автомобіль хечбек-В червоного кольору ВАЗ 21081 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , саморобного причепу синього кольору, власником якого є ОСОБА_6 , гранульованого соняшникового шроту вагою 1320кг.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді