Справа № 626/2311/18
Провадження № 1-кс/626/115/2019
УХВАЛА

20 лютого 2019 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда клопотання представника ТОВ "УЛФ-Фінанс" ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0000594 від 26.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2019 року до суду надійшло клопотання представника ТОВ "УЛФ-Фінанс" ОСОБА_3 , у якому заявник просить: скасувати арешт автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, власником якого є ТОВ "УЛФ-Фінанс", на який ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року було накладено арешт у кримінальному провадженні №0000594 та передати автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання Товаристу з обмеженою відповідальністю "Кріо Інтер Трейдінг" у обладнаному приміщенні гаражу за адресою: 49051, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Журналістів, б.9м.

Слідчим суддею встановлено, що 29.10.2018 ухвалою Красноградського районного суду Харківської області був накладений арешт на автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ "УЛФ-Фінанс", розташоване за адресою: м. Київ, Оболонський район, пр-т Оболонський 35-А, оф.300 та знаходиться на праві користування у ТОВ "Кріо Інтер Трейдінг", адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 62, офіс 67.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ТОВ "УЛФ-Фінанс", розташоване за адресою: м. Київ, Оболонський район, пр-т Оболонський 35-А, оф.300.

01.11.2018 ухвалами слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області за клопотанням старшого слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 були призначені експертизи, проведення яких доручено Харківському НДЕКЦ МВС України.
Заявник вказує, що на даний час необхідність арешту автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відсутня. В межах досудового розслідування було проведено необхідні експертизи, зазначені в ухвалах слідчого судді. Подальше обмеження у праві власності ТОВ "УЛФ-Фінанс", праві користування та фактичного володіння ТОВ "Кріо Інтер Трейдінг" на майно, автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є не обгрунтованим і не вплине на повне, об`єктивне та неупереджене встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та прийняття законного та обгрунтованого рішення.

ТОВ "УЛФ-Фінанс", ТОВ " Кріо Інтер Трейдінг", слідчий СВ Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.

СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000594 від 25.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

26.10.2018 до Красноградського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ "УЛФ-Фінанс", розташоване за адресою: м. Київ, Оболонський район, пр-т Оболонський 35-А, оф.300, знаходиться на праві користування відповідно до договору фінансового лізінгу № 183-01/05/17-в від 11 травня 2017 року у ТОВ "Кріо Інтер Трейдінг", адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 62, офіс 67 , шляхом позбавлення ТОВ "Кріо Інтер Трейдінг" права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року клопотання старшого слідчого СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000594 задоволено.

З мотивувальної частини вищевказаної ухвали вбачається, що при накладенні арешту на автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчий суддя виходив з того, що транспортний засіб у кримінальному провадженні визнано речовим доказом та має на собі сліди вчиненого злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

В ході розгляду клопотання встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року, відсутня необхідність, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання представника потерпілого ТОВ "УЛФ-Фінанс" ОСОБА_5 є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ТОВ "УЛФ-Фінанс" ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0000594 від 26.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1