ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/649/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0011555 від 30.10.2017 р. за звинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 повторно заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею обвинуваченого на поруки трудовому колективу ТОВ «Светлокомплект Україна» на підставі ст. 47 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності. В обгрунтування клопотання захисник зазначив про те, що його підзхахисний щиро покаявся у скоєнні злочину, про що свідчить часткове відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 5000 грн., а питання щодо відшкодування іншої частини завданих внаслідок ДТП збитків на думку захисника повинно вирішуватись страховою компанією, в якій був застрохований автомобіль обвинуваченого.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника з мотивів його необґрунтованості та безпідставності.
Потерпілий та його представник в судовому засіданні підтримали позицію прокурора та заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із відсутністю підстав, передбачених ст. 47 КК України, а також у зв`язку з тим, що шкода, завдана внаслідок ДТП, обвинуваченим не була відшкодована.
Вислухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 КК України - особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»- підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею на поруки, є щире каяття особи в скоєнні злочину, що свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом, установи чи організації та виправити свою поведінку та рішення колективу про передачу обвинуваченого на поруки колективу.
Системний аналіз ч.1 ст. 47 КК України свідчить про те, що однією із умов для застосування положень ч.1 ст. 47 КК України є щире каяття особи, яке полягає не лише у визнанні особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, а й у дійсному, відвертому, а не уявному визнанні своєї провини у вчиненому злочині, щирому жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні цієї особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зазначений висновок також констатований Верховним Судом, зокрема, в постанові від 22.03.2018 р. у справі 759/7784/15-к.
Матеріали справи не містять відомостей щодо відшкодування обвинуваченим завданих злочином збитків. Крім того, в матеріалах справи наявний цивільний позов потерпілого, який збільшив свої позовні вимоги під час судового провадження, та цивільні позовні вимоги потерпілого обвинувачений в повному обсязі не визнав, що було встановлено під час виконання судом дій, передбачених ч.2 ст. 348 КПК України. Дані обставини свідчать про те, що обвинувачений не відшкодував потерпілому завдані збитки. Обговорюючи позицію захисника про те, що відшкодування завданих потерпілому збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинен здійснювати виключно страховик, до якого потерпілому на думку захисника слід було звертатись із позовними вимогами, суд враховує роз`яснення, які викладені в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року за результатами розгляду справи № 6-2808цс15, яким зроблено правовий висновок про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. При цьому, як прямо зазначено у згаданій постанові, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди,застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Враховуючи відсутність клопотань про залучення у якості відповідача страховика з боку потерпілого, суд констатує, що потерпілий скористався своїм абсолютним правом на заявлення вимоги про відшкодування шкоди її заподіювачем, а тому твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 в даному випадку звільнений від обов`язку здійснити відшкодування завданої потерпілому шкоди, суд визнає безпідствиними.
Аналіз наведених обставин та положень закону свідчить про відсутність на цей час наявності щирого каяття обвинуваченого як умови для застосування судом положень ст. 47 КК України, а тому підстав для задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки трудовому коллективу суд не вбачає.

Таким чином, у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, що не позбавляє сторону захисту права повторного звернення із вказаним клопотанням в разі виникнення підстав для застосування судом положень ч.1 ст. 47 КК України.

Керючись ст. 47 КК України, ст. 350 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 "Про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу" - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1