Справа № 638/9148/16-к
Провадження № 1-кп/638/150/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

перекладача: ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження №0001230 відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агстафа, Азербайджан, громадянина Азержайджана, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого на території України,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

встановила:

До суду з прокуратури Харківської області надійшли матеріали кримінального провадження №0001230 відносно ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України з затвердженим 30 травня 2016 року обвинувальним актом по справі.

Ухвалою колегії суддів від 06 червня 2016 року кримінальне провадження призначено до розгляду у судове засідання.

Ухвалою колегії суддів від 26.11.2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 продовжено до 24 січня 2019 року.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, обвинувачений та його захисник поклалися на розсуд суду.

Прокурор, потерпіла просили залишити ОСОБА_9 під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Судова колегія вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин скоєного кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, постійного місця мешкання в Україні не має, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він можє продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на потерпілу, а тому, судова колегія вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому строк тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316,331, 369 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження №0001230 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України строк тримання під вартою на 60 діб до 16 березня 2019 року без визначення застави.
Строк дії ухвали визначити до 16 березня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3