1Справа № 335/9137/17 1-кп/335/94/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001864 відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, має вищу юридичну освіту, військовослужбовець ЗСУ, займає посаду начальника майстерні взводу з ремонту озброєння, ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 16.05.2017 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 117-А, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих не приязнених відносин, штовхнув руками голову потерпілого ОСОБА_5 об голову ОСОБА_7 , після чого наніс один удар лівою рукою в область щоки потерпілого, чим згідно висновку судово-медичного експерта КУ „ЗОБ СМЕ № 1632 від 21.06.2017 року, спричинив йому закритий перелом нижньої щелепи праворуч з крововиливом в ділянку перелому і розповсюдженням на ділянку шиї праворуч, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, струс головного мозку, синці у лобовій ділянці, лівої брови, ділянки носу, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Отже, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, яке кваліфікується як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Трудовий колектив Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, фактичних обставин не оспорював, матеріальну шкоду частково відшкодував потерпілому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, з передачею на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а кримінальне провадження відносно нього закрити. Також, ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання трудового колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Потерпілий та його представник заперечували проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Вважають, що ОСОБА_4 щиро не розкаявся та в судовому засіданні не з`ясовано, чи правильно кваліфіковано кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .
В судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вимоги клопотання колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підтримав, просив передати ОСОБА_4 на поруки трудового колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 285 КПК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Звернення з клопотанням крім колективу можуть ініціювати сам обвинувачений. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу. Згідно п. 6 даної постанови звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України має умовний характер, а саме: ця особа протягом року з дня передачі на поруки повинна виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушувати громадський порядок.
Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.
В даному провадженні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 займає посаду начальника майстерні технічного обслуговування озброєння взводу з ремонту озброєння ремонтної роти Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за місцем роботи характеризується позитивно, колективом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ініційоване перед судом клопотання колективу про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України, також до клопотання додається протокол загальних зборів колективу від 01.03.2018 року, відповідно до якого одноголосно колективом було прийнято рішення взяти ОСОБА_4 на поруки.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем роботи характеризуються позитивно, частково відшкодував шкоду потерпілому, а також враховуючи відповідне клопотання колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Отже, оскільки обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні вищезазначеного діяння у повному обсязі, погодився на взяття його на поруки колективом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де він несе службу, суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за умови, що обвинувачений протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, задовольнивши клопотання колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що відповідно до вимог ст. 288 КПК України, якщо протягом року з дня передачі особи на поруки колективу підприємства, установи чи організації особи не виправдають довіру колективу, ухилятимуться від заходів виховного характеру та порушуватимуть громадський порядок, загальні збори відповідного колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності для розгляду питання щодо притягнення вказаної особи до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Під час судового розгляду клопотання суд переконався у спроможності колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, якому передано ОСОБА_4 на поруки, здійснювати щодо останнього необхідні заходи виховного характеру, також суд зважує на тяжкість вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, та доходить висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 , який вчинив злочин середньої тяжкості, є можливим без фактичного застосування до нього передбачених Законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.
При цьому, доводи потерпілого та його представника про відсутність з боку обвинуваченого ОСОБА_4 щирого каяття у вчиненому злочині не заслуговують на увагу, оскільки будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєному злочині, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, засудив свої дії та пообіцяв не вчиняти надалі будь-яких протиправних дій.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєному злочині, щиро каявся у вчиненому, у зв`язку з чим дана обставина була встановлена прокурором в обвинувальному акті, як така, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 .
Командир Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковник ОСОБА_8 , саме де і працює обвинувачений ОСОБА_4 , як уповноважена особа від колективу, просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки, підтвердивши своє клопотання протоколом зборів колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який оформлено належним чином та долучено до справи, разом зі службовою характеристикою на старшого сержанта ОСОБА_4 .
Аналізуючи та оцінюючі ці документи, суд вважає, що трудовий колектив Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України має вплив на старшого сержанта ОСОБА_4 , який займає посаду начальника майстерні технічного обслуговування озброєння взводу з ремонту озброєння ремонтної роти Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, має можливість застосовувати заходи виховного впливу, а отже звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з вказаних підстав буде дієвим та доцільним заходом.
Доводи потерпілого та його представника щодо неналежного оформлення протоколу зборів колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та відсутність на вказаних зборах військовослужбовців строкової служби суд вважає безпідставними, оскільки вказані доводи суперечать положенням Закону України „Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.
Доводи потерпілого та його представника щодо неможливості забезпечення виховного впливу на ОСОБА_4 колективом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ґрунтуються на їх власній суб`єктивній оцінці обставин та є непереконливими, будь-які компрометуючі дані щодо обвинуваченого в розпорядженні суду відсутні.
Що стосується доводів потерпілого та його представника про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки на думку потерпілої сторони такі дії обвинуваченого мають бути кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, то суд визнає такі доводи неспроможними.
Зокрема, відповідно до вимог ст. 337 КПК України:
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 19.05.2017 року Вознесенівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області зареєстровано кримінальне провадження № 0001864 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (т. 1 а.с. 200).
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.05.2017 року, у ОСОБА_5 була прийнята заява про те, що 16.05.2017 року приблизно о 00:20 год. у дворі будинку за АТБ неподалік від 5 міської лікарні йому були спричинені тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 201).
Відповідно до висновку експерта № 1632 від 21.06.2017 року у ОСОБА_5 закритий перелом нижньої щелепи праворуч з крововиливом в ділянку перелому і розповсюдженням на ділянку шиї праворуч кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, струс головного мозку, синці у лобовій ділянці, лівої брови, ділянки носу, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 206-207).

28.07.2017 року прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001864. Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001864 була визначена за ч. 1 ст. 122 КК України.
Отже, судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0001864 проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ч. 4 ст. 286 КПК України прийнято рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, з передачею на поруки колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та закриття кримінального провадження.
Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов, який уточнювався під час судового розгляду справи, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому на загальну суму 7 945 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 6500 грн. (т. 1 а.с. 224-230).
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 частково відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду на суму 6033 грн. (т. 2 а.с. 11).
За приписом частин 1 і 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати та на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що лише при ухвалені обвинувального вироку, постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок і з огляду на вимоги ч.ч. 1 і 2 ст.124, ч. 1 ст.129 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу, суд залишає без розгляду.
З таким позовом потерпілий вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 44, 47 КК України, ст.ст. 124, 129, 284, 286, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання уповноваженої особи трудового колективу Військової частини НОМЕР_1 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, з передачею ОСОБА_4 на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 , за умови, що він протягом року з дня передачі на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Роз`яснити трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 , що у разі порушення ОСОБА_4 умов передачі останнього на поруки, відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.
Якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_4 на поруки колективу, він не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001864 від 19 травня 2017 року за ч. 1 ст. 122 КК України, відносно ОСОБА_4 , - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевським районний суд м. Запоріжжя протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1