ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/36/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2018 року, щодо

застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2018 року задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 13 грудня 2018 року до 10 лютого 2019 року, включно.

Згідно ухвали слідчого судді, відділ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000380 від 13.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 грудня 2018 року приблизно о 19 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, внаслідок порушення Правил дорожнього руху керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 загинула на місці ДТП. Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, 13 грудня 2018 року, о19 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, в результаті наїзду на пішохода ОСОБА_11 , заходів направлених на надання допомоги не прийняв: самостійно першу медичну допомогу не надав, карету швидкої допомоги не викликав, за допомогою до присутніх не звернувся та втік з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який кримінальним законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких, прокурором було доведено існування заявлених у клопотанні ризиків і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх (ризиків) запобігання.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що суд безпідставно обрав відносно його підзахисного найбільш суворий запобіжний захід, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що прокурором не надано жодних доказів про існування ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, вважає хибними висновки слідчого судді на предмет неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати інший більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; потерпілого і прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодилась з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, відсутність постійного місця роботи, а також поведінка підозрюваного після ДТП.

Факт того, що дві особи були готові взяти підозрюваного на поруку не спростовують правильність висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже на переконання колегії суддів, особиста порука як і інші більші м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Не визначення розміру застави при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу із посиланням на положення ч.4 ст.183 КПК України з урахування обставин цього провадження, на переконання колегії суддів, є правильним.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставини, які мають значення для вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінила ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечила високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2018 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 13 грудня 2018 року до 10 лютого 2019 року, включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4