Справа № 288/672/15-к
В И Р О К
IМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року смт Брусилів

Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Брусилів Житомирської області кримінальне провадження № 0000126 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голуб`ятин Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.11.2009 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
- 09.03.2010року Сквирським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;
- 14.03.2012 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, приєднана частина не відбутого покарання відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 09.03.2010 року, загальним строком 5 років 1 місяць;
- 14.11.2014 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
- 08.10.2018 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
07 березня 2015 року у ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимого, останнього разу, до складання обвинувального акту, 14.11.2014 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виник умиселна незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 07 березня 2015 року близько 21 години через відчинені ворота пройшов на територію домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , де поряд із воротами знаходився автомобіль марки «ВАЗ», модель «2101», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 . ОСОБА_4 викотив вказаний автомобіль на проїзну частину дороги вказаної вулиці, шляхом замикання контактної групи замка запалення, завів двигун автомобіля марки «ВАЗ», модель «2101», д.н.з. НОМЕР_1 та на ньому зник з місця вчинення злочину, таким чином повторно незаконно заволодів транспортним засобом.
Після чого ОСОБА_4 розпорядився автомобілем марки «ВАЗ», модель «2101», д.н.з. НОМЕР_1 , на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 13107, 99 грн.
В суді обвинувачений ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції, свою вину визнав та показав, що ввечері в один із днів березня 2015 року він, через відчинені ворота, пройшов на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , де знаходився автомобіль " ВАЗ",що належав потерпілому. Він викотив машину на вулицю, де завів двигун та поїхав кататися. В подальшому автомобіль було повернуто потерпілому. У вчиненому розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій повідомив, що матеріальних претензій до обвинуваченого він не має.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.
Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в суді і його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.289 КК України - як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину не працював, є інвалідом 3 групи з дитинства, за місцем проживання характеризується негативно, злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області, на теперішній час відбуває покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за вироком Козятинського міжрайонного суду Вінницької області від 08.10.2018 року .
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, та вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства , оскільки , за переконанням суду, саме таке покарання є необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Під час досудового слідства стосовно ОСОБА_4 обирався18.05.2015 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з заставою у розмірі 18270грн.
ОСОБА_4 21.05.2015 року було внесено заставу у розмірі 18270грн. на рахунок ТУ ДСА в Житомирській області № 1562.
Після внесення застави ОСОБА_4 до суду не з"являвся та був оголошений в розшук.
З ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи в розмірі 552,42 грн.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи та в нього відсутнє майно, суд прихїодить до висновку, що відсутні підстави для застосування до нього додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Керуючись ч. 8 ст. 182, ст.ст.369-371,374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п"яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте покарання у виді 2 (двох ) місяців позбавлення волі за вироком Сквирського районного суду Київської області від 14.11.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п"яти) років 2 (двох ) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до покарання ОСОБА_4 приєднати частину невідбутого покарання в виді 1 (одного) місяця позбавлення волі за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.10.2018 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 ( п"яти) років 3 ( трьох ) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати час перебування під вартою з 17.01.2018 року по день набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 552 грн. 42 коп.
Заставу внесену 21.05.2015 року ОСОБА_4 на рахунок ТУ ДСА в Житомирській області № 1562 у розмірі 18270грн. звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України й використовувати у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1