Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8373/17
Провадження № 1-кп/490/219/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Кириївка Любарського району Житомирської області, є українцем, громадянином України, здобув недокінчену вищу освіту, є одруженим, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займається домашнім господарством, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

З 14 серпня 2014 року ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією на особливий період у військовому званні "молодший сержант", наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 вересня 2014 року № 231 він був призначений на посаду командира гармати гаубічно-артилерійського взводу гаубічно-артилерійської батареї гаубічно-артилерійського дивізіону вказаної військової частини.

Проте, 31 грудня 2014 року він самовільно залишив територію вказаної військової частини та був відсутній у місці служби без поважних причин до 15 вересня 2017 року.

Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини та зазначив, що у содіяному кається.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 31 грудня 2014 року до 15 вересня 2017 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.
Його дії слід кваліфікувати за частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції від 05 квітня 2001 року) - як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції від 05 квітня 2001 року), враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку з таким суд враховує, зокрема, що він протягом періоду з 09 жовтня 2014 року до 14 листопада 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (в Донецькій та Луганській областях).

При цьому 06 вересня 2017 року набув чинності Закон України "Про амністію у 2016 році", відповідно до статті 2 якого обвинувачений, як особа, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
При цьому обвинувачений просить суд про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" за такого обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання, що призначається цим вироком.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України (в редакції від 05 квітня 2001 року) та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання на підставі статті 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_7 =

31.07.2018