Справа № 569/9878/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001318 від 03.03.2018 по обвинувальному акту відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого Рівненським міським судом 29.11.2016 за ч. 4 ст. 296 КК України, до 3,6 років позбавлення волі, і на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, однак вирок змінений ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 06.03.2017 в частині міри покарання, а саме ОСОБА_3 засуджений до 3 років позбавлення волі, і на ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ :

03.03.2018, біля 01.00 год, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя, область щелепи та нижньої губи ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в лівій навколоочній ділянці та на червоній каймі нижньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами, обсяг який визначений судом за погодженням з учасниками судового провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення не визнав, та показав, що дійсно він разом з потерпілою, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 03.03.2018 перебували в квартирі АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_5 . В той вечір вони всі вживали алкогольні напої. Однак тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив, хто це міг зробити не знає. Після 01 години ночі, в квартиру прийшов батько потерпілої, і викликав працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 02.03.2018, після школи, приблизно о 17:00 год. вона разом зі своєю подругою ОСОБА_8 зустріли в центрі міста ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Через декілька годин треба було повертатись додому, і вона покликала з собою ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запропонували навідатись до них в гості через деякий час.
Приблизно о 22:00 год. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали до них додому. З собою вони привезли пляшку горілки ємкістю 1л, і всі на кухні вживали горілку. Після певного періоду часу проведеного на кухні, вона разом з ОСОБА_11 пішла в кімнату, де розмовляли, а ОСОБА_10 та ОСОБА_12 залишилися на кухні. В ході розмови ОСОБА_11 почав поводити себе агресивно, обзивати нецензурними словами. Далі останній почав кричати на неї, і наніс удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, в область лівого ока. Після отриманого удару вона опинилась в лежачому положенні на ліжку, на спині. Тоді вона подзвонила батькові, який прийшов через декілька хвилин, і викликав працівників поліції.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 02.03.2018, після школи, приблизно о 17:00 год. вона разом зі своєю подругою ОСОБА_5 зустріли в центрі міста ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Через декілька годин ОСОБА_13 треба було повертатись додому, вона покликала її з собою, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запропонували навідатись до них в гості через деякий час, на що ОСОБА_13 погодилась.
Приблизно о 22:00 год. до них приїхали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які привезли пляшку горілки ємкістю 1л, і на кухні вони випили вказану горілку. Через деякий час ОСОБА_13 та ОСОБА_11 пішли в кімнату щоб поговорити, а вона залишилась на кухні, лежачи на дивані. Бондар також вийшов з приміщення кухні. Лежачи на дивані вона заснула, і прокинулась від криків.Тоді пішла в кімнату куди напередодні пішли останні, де побачила ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння, і який поводив себе агресивно. Вона зрозуміла що ОСОБА_11 з ОСОБА_13 посварились, і намагались їх заспокоїти. В цей час з ванної кімнати вийшла ОСОБА_13 , і в неї на обличчі були побої, а саме почервоніння під лівим оком, на нижній губі, при цьому нижня губа була набряклою. Також у неї на лівій руці була кров, як вона потім пояснила намагалась порізати собі вени. ОСОБА_13 плакала, та повідомила що ОСОБА_11 бив її по обличчю.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав аналогічні покази.

Будучи допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 показав, що 03.03.2018 йому подзвонила дочка ОСОБА_14 , однак нічого не говорила, він тільки почув в телефоні крик. Прийшовши додому він побачив в доньки на обличчі побої, а саме почервоніння під лівим оком, на нижній губі, при цьому нижня губа була набрякла Донька пояснила, що вказані тілесні ушкодження заподіяв ОСОБА_3 . Останній факт того, що побив доньку не заперечував, і тоді він викликав працівників поліції.

Твердження обвинуваченого про те, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілій, спростовуються показами потерпілої, свідків та підтверджується наданими в судовому засіданні прокурором та перевіреними на предмет допустимості та належності письмовими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви, висновком експерта, протоколом проведення слідчого експерименту та іншими доказами.

Так, згідно форми виводу АРМ 102, 03.03.2018 о 03.22 год бригада швидкої допомоги надавала медичну допомогу ОСОБА_5 з діагнозом гематома лівого кута нижньої губи, гематома лівої орбітальної ділянки, тілесні ушкодження нанесені знайомим, та лікар дитячої травматології надавав домогу потерпілій у зв"язку з нанесенням ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ( а.к.п. 7-9);

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.03.2018, ОСОБА_6 подав усну заяву до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області про нанесення його неповнолітній дочці ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ( а.к.п 11 );

Згідно висновку експерта № 213 від 07.03.2018 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в лівій навколоочній ділянці та на червоній каймі нижньої губи зліва, які виникли від тупого предмету, які могли утворитися 03.03.2018 і згідно положень п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" як кожен окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій ( а.к.п. 18 );

Згідно протоколу слідчого експерименту від 22.05.2018 разом з фототаблицею, потерпіла ОСОБА_5 показала, як 03.03.2018 в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження ( а.к.п. 26-28).

В ході судового розгляду було встановлено, що 03.03.2018 дійсно ОСОБА_3 разом з іншими особами знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де отримала тілесні ушкодження потерпіла, яка в момент отримання тілесних ушкоджень перебувала у вертикальному, горизонтальному чи близькому до цих положенні, і найбільш ймовірно, була обернена обличчям до ОСОБА_3 , і напрямку дії його правої руки.

Також суд відхиляє доводи обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження могли нанести інші особи, оскільки жодних об`єктивних та допустимих доказів, як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Висновок експерта № 213 стосовно наявності тілесних ушкоджень у потерпілої є вмотивований, науково обгрунтований достовірність його стверджується об`єктивними даними, а тому сумнівів щодо його правильності у суду не виникає.

Крім того, покази потерпілої та свідків, є логічними та послідовними, узгоджують між собою та з іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, шо передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, при розгляді кримінального провадження зберігав об"єктивність та неупередженість, створив умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов"язків. При цьому перевірив подані сторонами докази на предмет належності та допустимості та безпосередньо їх дослідив.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості, та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом, суд прийшов до переконання, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та винуватість якого підтверджено належними та допустимими доказами.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке полягає в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження.

Законним представником потерпілого в інтересах неповнолітньої потерпілої заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. Виходячи з фізичного болю якого зазнала потерпіла та душевного страждання у зв"язку з протиправної поведінкою щодо неї зі сторони обвинуваченого, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення частково на суму 5000 грн. При визначенні розміру відшкодування, судом враховуються вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Витрати на залучення експертів немає.

Речових доказів по справі немає.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

При призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу винного.

Пом"якшуючих обставин суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується витягом № 587 із журналу реєстрації комунального закладу "РОЦПЗН".

Щодо стосується особи обвинуваченого, то суд приймає до уваги, що він має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за злочини проти життя та здоров"я особи, громадського порядку та моральності.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі « Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити « особистий тягар для особи».

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_3 01.06.2016 апеляційним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 125 КК України був засуджений до міри покарання у виді штрафу, а 11.11.2016 апеляційним судом Рівненської області за ч. 4 ст. 296 КК України вже до міри покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком.

Крім того, 08.01.2017 ОСОБА_3 Рівненським районним відділенням Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, і обвинувальний акт скеровано до Рівненськго районного суду для розгляду по суті.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів проти життя та здоров"я особи, а невизнання вини є способом уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи попередні судимості, міри покарання, які обирав суд для обвинуваченого, в тому числі звільняв від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин проти життя та здоров"я особи.

Суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 іншого більш мякого покарання ніж громадські роботи, буде суперечити принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

При призначення покарання суд приймає до уваги також позицію потерпілої, яка вважає, що громадські роботи є саме той вид покарання, які здатний виправити засудженого та запобігти вчинення ним інших злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк до двохсот годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1