ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/380/19 Справа № 180/1549/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 року, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331від 23.05.2018 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,-

за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України та призначено покарання у виді позбавлення строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки. Покладено обов`язки передбачені п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 23 травня 2018 року приблизно о 14 годині 21 хвилини, він перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у робочий день, достовірно знаючи, що розповсюджена ним інформація неправдива, розуміючи, що подібне повідомлення викликає почуття страху серед населення та порушує громадську безпеку, зі свого мобільного телефону, який належить йому на праві приватної власності, марки «Nokia» 1280 імей: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 з номером телефону № НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на спеціальну телефонну лінію «112» чергової частини ГУ ДСНС в Дніпропетровській області та повідомив що він, 25 травня 2018 року має намір підірвати адміністративну будівлю Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. О. Кошового, 1.

23 травня 2018 року о 14 годині 26 хвилин у відповідності до отриманого повідомлення на місце події за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. О. Кошового, буд. 1, направлено слідчо-оперативну групу Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області та працівників вибухотехнічного управління ГУНП в Дніпропетровській області. По прибуттю на місце події та після евакуації працівників Марганецького ВП , було проведено огляд адміністративного приміщення Марганецького ВП та прилеглої території із застосуванням спеціальної техніки та спеціальних засобів, на наявність вибухових пристроїв, на момент огляду місця події вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів - не виявлено. Як наслідок, у відповідності до чинного законодавства, дане повідомлення визнано завідомо неправдивим.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом в порушення вимог кримінального закону на обвинуваченого покладено лише обов`язок за п.2 ч.1 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання без зазначення п.1 ч.1 ст.76 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиція учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив залишити вирок суду без змін, оскільки застосування обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації буде спричиняти йому фізичні страждання, оскільки він інвалід 1 групи по зору, а також при пересування користується тільки за допомогою милиць.
Захисник ОСОБА_9 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення та зазначив, що застосування обов`язку передбаченого п.1 ч.1 ст. 76 КК України, буде порушенням вимог , які гарантуються Європейською Хартією інвалідів, оскільки такий обов`язок буде спричиняти фізичні та моральні страждання ОСОБА_7 ..

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за наступне.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, не оскаржується, тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України та відповідно до п.1 ч.1 ст.76 КК України покласти на останнього також обов`язок періодично з`являтися до органу пробації, колегія суддів вважає необгрунтованим .
Так, суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 злочину, а також враховано, що останній задовільно характеризується за місцем проживання має на утримані сина є інвалідом 1 групи по зору, самостійно не може себе обслуговувати і догляд за ним здійснює співмешканка і з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та враховуючи щире каяття обвинуваченого призначив покарання із застосуванням ст.75 КК України та поклав обов`язки передбачені п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Колегії суддів, з врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи засудженого, який є інвалідом 1 групи по зору, прийшла до висновку, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та ст. 50 КК України відповідно до якої:
ч.2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
ч.3. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Суд погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , що застосування обов`язку періодично з`являтися на реєстрацію в орган пробації буде завдавати останньому фізичні страждання, в зв`язку з його інвалідністю , тому вважає, що апеляційний суд в даному випадку може погодитися із судом 1 інстанції та не застосувати обов`язок, який передбачений при звільнені особи від відбування покарання і таке рішення буде відповідати як ст. 50 КК України так і вимогам ст. 28 Конституції України відповідно до якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню та ст. 5 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 р.
Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого злочину і справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при яких судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, при розгляді кримінального провадження не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення , а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 259 КК України залишити без змін.
Ухвала вступає в законну силу негайно , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4