Справа № 761/9781/19
Провадження № 1-кс/761/6955/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000220 від 04.03.2019, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И В :

Старший слідчий ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , згідно якого просить накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки LG IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 .

Відповідно до клопотання, ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000220 від 04.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Далі, відповідно до клопотання, 4 березня 2019 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та під час проведення особистого обшуку останнього було вилучено згаданий мобільний телефон, який було визнано речовим доказом, а тому, з метою забезпечення його збереження, слідчий просить накласти арешт на нього.

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав.

Власник майна не заперечував щодо задоволення клопотання.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до висновку про необхідність задоволення даного клопотання, виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000220 від 04.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в рамках якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру.

4 березня 2019 року старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 винесено постанови щодо визнання згаданого телефону речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Таким чином, з урахуванням обставин згаданого кримінального провадження, вилучений телефон цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на нього.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження № 0000220 від 04.03.2019 арешт на майно, а саме мобільний телефон марки LG IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1