Провадження №: 1-кп/752/363/18
У Х В А Л А

13.11.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в ході судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває вказане кримінальне провадження і в ході судового розгляду представник державного обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, посилаючись на те, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, встановлені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Одночасно, представник державного обвинувачення звернувся до суду з клопотанням щодо продовження строку домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_8 із забороною останньому залишати місце його проживання цілодобово та із продовженням покладених на нього процесуальних обов`язків, встановлених ст. 194 ч. 5 КПК України, посилаючись на наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, крім того ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення і саме такий запобіжний захід буде необхідним і достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_7 , посилаючись на необґрунтованість та безпідставність даного клопотання. Крім того, в обґрунтування зазначила, що її підзахисний має постійне місце проживання та реєстрації, утримує батьків та має міцні соціальні зв`язки, крім того його стан здоров`я на даний час є таким, що унеможливлює його перебування в умовах слідчого ізолятора, а тому просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Щодо клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу домашнього арешту поклалась на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання про продовження запобіжного заходу домашнього арешту не заперечував, однак звернув увагу суду на невідповідність заявленого клопотання вимогам кримінального процесуального закону.
Щодо клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою підтримав думку адвоката ОСОБА_4 .
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали думки своїх захисників.
Заслухавши клопотання представника державного обвинувачення, з`ясувавши думки сторін кримінального провадження, суд надходить до наступних висновків.
Так, вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд приймає до уваги позицію захисту, які не заперечували проти задоволення цього клопотання.
Крім того, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у яких він обвинувачується, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 350 КПК України задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на строк, який не перевищує двох місяців, тобто до 11.01.2019 року включно, із забороною останньому цілодобово залишати місце свого проживання у АДРЕСА_1 , із одночасним продовженням покладених на нього обов`язків, встановлених ст. 194 ч. 5 п. п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 КПК України, а саме прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.
Крім того, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не приймає до уваги доводи сторони обвинувачення щодо наявності у даному кримінальному провадженні ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вже тривалий час утримується під вартою, а судовий розгляд триває з 30.11.2017 року, однак прокурором не забезпечується явка свідків та потерпілих, не зважаючи на вжиті судом заходи, а тому суд надходить до висновку, що ризики впливу обвинуваченим на свідків або потерпілих мінімізовані. Також, в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , де останній і зареєстрований та має на утриманні батьків похилого віку.
Окрім зазначеного, при вирішенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, вчинених із застосуванням насильства за попередньою змовою групою осіб, однак не зважаючи на це, суд зобов`язаний виходити із загальних засад кримінального провадження, одними із яких є верховенство права та презумпція невинуватості, тобто ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
За вищевказаних обставин суд надходить до висновку про те, що справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, міг би переважити принцип поваги до особистості, на даний час відсутній і ризики, встановлені ст. 177 КПК України, мінімізовані настільки, що необхідності у продовженні ОСОБА_7 такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою, немає, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 350 КПК України відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду, із забороною останньому цілодобово залишати місце свого проживання із одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених ст. 194 ч. 5 п. п. 1, 2, 3, 8, 9 КПК України, а саме прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.
Керуючись ст. 350 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника державного обвинувачення прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - відмовити.
Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.
Заборонити ОСОБА_7 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-прибувати до суду за кожною вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
-здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.
Клопотання представника державного обвинувачення прокурора ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу домашнього арешту задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід домашній арешт на строк, який не перевищує двох місяців, тобто до 11.01.2019 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:
-прибувати до суду за кожною вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
-утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;
-здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 ч. 5 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронний засіб контролю у разі його застосування.
Визначити дію ухвали про застосування та продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк, який не перевищує 2 місяців, тобто до 11.01.2019 року включно.
Згідно ст. 181 ч. 3 КПК України направити копію ухвали для виконання до Фастівського міжрайонного відділу Національної поліції України в Київській області та до Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Контроль за виконанням ухвали в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №10, який підтримує державне обвинувачення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1