Справа № 745/888/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/169/18
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 червня 2017 року за № 0000147, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 липня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 01.02.2016 року вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт;

- 29.05.2017 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

- 21.08.2017 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області покарання замінено на 50 годин громадських робіт, громадські роботи виконані 23.10.2017 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 липня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбачеого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Час попереднього ув`язнення з 03 квітня 2018 року до вступу вироку в законну силу, постановлено рахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання за даним вироком постановлено обчислювати з 03 квітня 2018 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 593 грн. 22 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 11 червня 2017 року ОСОБА_8 , близько 14:00 год., з метою вчинення крадіжки чужого майна, безперешкодно, через незамкнені двері проник до приміщення веранди будинку ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно, таємно вчинив крадіжку належного ОСОБА_9 металошукача марки Garrett АСЕ - 250, вартістю 4558,88 грн., чим заподіяв останньому матеріального збитку на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 місяців арешту.

Не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеності вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винуватого. Виражає незгоду із твердженням суду про те, що визнання вини під тиском доказів не свідчить про щире каяття винуватого, оскільки саме обвинувачений до судових дебатів відмовився від допиту важливого свідка ОСОБА_10 та визнав повністю вину. На думку захисника, суд неправильно оцінив показання потерпілого ОСОБА_9 , який фактично не бачив хто взяв металошукач і хто його повернув, та не взяв до уваги позицію останнього, який під час судового розгляду заявив, що претензій до ОСОБА_8 не має, металошукач йому повернутий у справному стані, цивільний позов не заявляв. Зазначає, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю пенсійного віку, має малолітнього сина.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, із застосуванням до нього ст. 69 КК України. Вважає вирок суду суворим, а твердження суду у вироку такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що при винесенні вироку суд не врахував ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме, сприяння слідству в розкритті злочину, визнання вини та щире каяття, перебування на його утриманні малолітньої дитини, повернення потерпілому його майна. Наголошує, що є всі підстави для застосування до нього ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, з`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, дослідивши дані про особу винного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 ніким не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Доводи обвинуваченого та його захисника про суворість покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі винного, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Покарання обвинуваченому має відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України і врахував належно лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та не в повній мірі врахував конкретні обставини вчиненого злочину, а також об`єкт посягання та суму матеріальних збитків завданих потерпілому в контексті співмірності призначеного покарання вартості викраденого майна та наслідків, які від цього настали, а також подальшому поверненню цього майна.

Судом першої інстанції констатовано відсутність пом`якшуючих покарання обставин. Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, про наявність пом`якшуючої покарання обставини це відшкодування завданих збитків. А тому доводи апелянтів про суворість покарання апеляційний суд визнає частково обґрунтованими.

При цьому колегія суддів враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_8 негативно характеризується за місцем проживання, встановлена обтяжуюча покарання обставина рецидив злочинів, а визнання вини у інкримінованому злочині відбулося вже ході розгляду кримінального провадження судом під тиском зібраних у справі доказів, що підтверджується звукозаписом судового засідання (звукозапис судового засідання від 12.07.2018 року), з якого слідує, що обвинувачений змінив свою позицію з невизнання вини та пояснив суду, що говорив суду неправду, яка полягала в тому, що заволодів металошукачем без дозволу потерпілого.

За вказаних обставин, апеляційний суд, вважає доводи захисника щодо щирості каяття неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

За змістом ст. 69 КК України, призначення покарання нижче від найнижчої межі передбаченої законом може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, із урахуванням особи винного.

З огляду на відсутність у справі двох таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, колегія суддів вважає неможливим призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Не може бути застосована ст. 69 КК України до ОСОБА_8 і виходячи із даних про його особу.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

За вказаних обставин, з урахування ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставини вчиненого злочину, а також об`єкту посягання та суми матеріальних збитків завданих потерпілому, наявності однієї обставини, яка пом`якшує покарання відшкодування завданої шкоди потерпілому, обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією інкримінованої статті буде відповідати принципам індивідуалізації та справедливості, а також для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 буде достатнім й необхідним.

Таким чином апеляційні скарги захисника та обвинуваченого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України з 4-х до 3-х років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4