Провадження №1-кп/127/1539/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої - адвоката

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження № 0002351 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шевченко Мангишлакської області Казахстан, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , заміжньої, перебуває в декретній відпустці, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

Встановив:

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місця, дати та часу в супереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігала при собі, без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_5 , 14 липня 2017 року помістивши два паперові згортки з наркотичним засобом канабіс до спідньої білизни, незаконно пронесла їх в приміщення Вінницької виправної колонії № 86, що розташована за адресою: вул. Привокзальна, 26, м. Вінниця. 14.07.2017, близько 11.00 годин, працівниками Вінницької виправної колонії № 86, під час огляду ОСОБА_5 , в її спідній білизні було виявлено два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, які в подальшому в присутності понятих, вилучено.

Згідно висновку експерта № 1635 від 18.07.2017, речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу становить 6,61 г (у перерахунку на висушену речовину).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому їй злочині за ч. 2 ст. 307 КК України не визнала та зазначила, що вона частково визнає себе винуватою, а саме не заперечує факт придбання, зберігання та перевезення без мети збуту, наркотичного засобу канабісу, однак вона не мала умислу на збут наркотичного засобу, а зберігала його виключно для власного вживання. Також суду пояснила, що 14.07.2017 вона йшла в ВВК № 86 на довготривале побачення з чоловіком який відбуває покарання в даній установі. Канабіс під час довготривалого побачення з чоловіком, взяла виключно для себе та власного вживання, оскільки останнім часом в неї був важкий емоційний та психологічний стан, через перебування чоловіка у місцях позбавлення волі. Канабіс був потрібен для покращення емоційного стану та апетиту. Де саме взяла згорток з коноплею не пам`ятає, раніше близько 5 разів вживала канабіс. Крім того, зазначила, що чоловік не знав, що вона інколи курить канабіс. Умислу на збут канабісу у неї не було. У скоєному щиро кається та просить суд суворо її не карати, оскільки необхідні висновки він для себе зробила та більше такого вчиняти не буде. На даний час знаходиться на 37 тижні вагітності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що працює молодшим інспектором ВВК № 86, надає короткотривалі та довготривалі побачення з засудженими. Побачення відбуваються за правилами внутрішнього розпорядку та за згодою начальника колонії. ОСОБА_5 приходила на довготривале побачення до свого чоловіка засудженого ОСОБА_8 . Перед довготривалим побаченням особа пише заяву на ім`я начальника колонії, останній надає згоду, ставить відповідний підпис на заяві, далі особа попереджається про недопустимість перенесення заборонених речей, потім виписуються документи, які реєструються в журналі і особу проводять на побачення. Така ж процедура відбувалась і з ОСОБА_5 перед проходом в заборонену зону. Згідно правил внутрішнього розпорядку, проводиться огляд харчових продуктів, особистих речей і громадян які заходять на побачення. Перед довготривалим побаченням вона особисто оглядала ОСОБА_5 . Також зазначила, що огляди бувають як з роздяганням так і без, однак ОСОБА_5 помітно нервувала, була підозріла, тому її попросила підняти верхній одяг і розстібнути нижню білизну (бюзгалтер), там було виявлено пакет з невідомою речовиною зеленого кольору. Далі було повідомлено керівництво колонії і вже останні спілкувались з ОСОБА_5 . Крім того зазначила, що пакет не розгортала, він був прозорий і в ньому була подрібнена зелена, суха речовина. Про даному факту нею був написаний рапорт на ім`я начальника колонії.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_5 є його дружиною і вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. 14.07.2017 він чекав дружину на довготривале побачення, однак воно не відбулось і на той час він не знав з яких саме причин. На даний час йому відомо, що під час огляду, перед побаченням, у дружини було виявлено заборонений засіб коноплю. Зазначив, що умислу у дружини не було, ніхто не планував і не домовлявся про те, щоб вона пронесла наркотичний засіб. Пояснив, що раніше курив коноплю, ще коли перебував на волі, дружина інколи це бачила. У дружини останнім часом дуже важкий емоційний стан, чому вона вирішила так зробити, пояснень не має, вона останнім часом лише переживає і плаче. Перед тим, як їхати на побачення, він попросив дружину взяти деякі його особисті речі, можливо в речах вона і знайшла згорток з травою. Також, вказав, що йому не відомо чи вживала ОСОБА_5 наркотичні засоби.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що прийшов у ВВК 86 по робочих справах, його запросили в приміщення, там стояла дівчина у якої знайшли заборонену речовину. На його запитання, чия це речовина, дівчина відповіла, що її, речовина була зеленого кольору, подрібнена і лежала на столі. Також у приміщенні знаходився викладач колонії та оперативні співробітники закладу.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що працює педагогом майстром у ВВК № 86. 14.07.2017 працівники колонії йому повідомили, що у громадянки знайшли заборонену речовину, йому показали де саме знайшли речовину, він підписав документи і пішов. Подія відбувалась на першому поверсі в колонії, поруч проходять побачення з засудженими. Речовина знаходилась на папері, була розсипана. Під час огляду в приміщенні знаходився ще один робітник та працівниця колонії.

Крім показань самої обвинуваченої та свідків її винуватість доводиться також зібраними в ході досудового розслідування та судового провадження, та дослідженими в судовому засіданні доказами по кримінальному провадженню, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0002351;

- рапортом ст. о/у УПН ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 , згідно якого ним було отримано інформацію з ВВК 86, що під час огляду ОСОБА_5 , яка прийшла на довгострокове побачення зі своїм чоловіком, у спідній білизні було виявлено та вилучено два паперових згортки з речовиною рослинного походження, зеленого кольору в подрібненому стані;

- висновком експерта наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1635 від 18.07.2017 згідно якого, речовина рослинного походження, є особливо небезпечним, наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу становить 6,61 г. (у перерахунку на ви сушену речовину);

- протоколом огляду місця події від 14.07.2017 з додатками до нього, відповідно до якого, в кімнаті огляду відвідувачів які прибули на тривалі побачення до засуджених ВВК 86, в присутності понятих та спеціаліста, ОСОБА_5 повідомила, що в двох паперових згортках знаходиться наркотична речовина канабіс, яку вона принесла до ВВК 86 для свого чоловіка.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважає, що вищезазначені докази, які підтверджують винуватість обвинувачених є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Разом з цим, оцінивши в сукупності дослідженні по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд дійшов до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої органом досудового слідства за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, особливо небезпечних наркотичних засобів не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд може змінити обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

З наданих стороною обвинувачення доказів, суд не вбачає належних і допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_5 злочинної діяльності зі збуту наркотичних засобів, на обґрунтування цих обставин представлені лише показання свідків, які надали пояснення в судовому засіданні про те, що в їх присутності у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс.

Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» дано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст. 307 КК України), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо) (п.4 Постанови).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України не містить жодної інформації щодо факту збуту наркотичних засобів обвинуваченою жодній особі, тобто таких фактів органом досудового розслідування не встановлено, оперативні закупівлі наркотичного засобу не проводилися.

При цьому суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом і метою збуту. Однак в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не надано будь яких доказів та не доведено, що обвинувачена мала умисел на збут наркотичних засобів.

Разом з тим, вилучена кількість канабісу, а також місце та обставини як він був вилучений у обвинуваченої, в даному випадку, за відсутності інших доказів, не можуть бути визначальним доказом скоєння злочину передбаченого ст. 307 КК України.

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтуються на припущеннях, зібраними без урахування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій ( ч.2 ст. 93 КПК України).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішенні у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину в частині наявності такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, як мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Враховуючи наведене, виходячи із системного тлумачення Закону, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою метою збуту, й вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами без такої мети утворює склад злочину, передбаченого ст. 309 цього Кодексу, а тому лише факт виявлення наркотичних засобів у ОСОБА_5 не може вважатися доказом умислу обвинуваченої саме на їх збут, а тому суд тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої на її користь та погоджується із доводами сторони захисту про те, що вона придбала та зберігала наркотичні засоби для власного вжитку.

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає визнання вини та щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої під час судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченій покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, згідно довідки з КЗ ВОНД «Соціотерепія», ОСОБА_5 на диспансерному наркологічному обліку в даній установі не перебуває, згідно довідки з Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення не значиться, згідно довідки з Літинської ЦРЛ на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, відповідно до висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 237 від 28.09.2017, ОСОБА_12 не виявляє ознак наркоманії. Примусового лікування не потребує, приймає до уваги її вік, стан здоров`я, сімейні обставини, а саме те, що вона перебуває на обліку по вагітності в Ж/К МЛ «ЦМ та Д» з д-з І вагітність 26 тижнів, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченої, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті. Відповідно до ст. 75 КК України, врахувавши тяжкість злочину, особу винуватої та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї певні обов`язки, із застосуванням ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України експертизи наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1635 від 18.07.2017 покласти на обвинувачену, оскільки проведення експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого нею злочину.

Питання речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України та ст.ст. 65, 307, 309, 75, 76 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно вимог п.п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 скасувати.

Стягнути із засудженої ОСОБА_5 на користь держави, процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України експертизи наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1635 від 18.07.2017 в сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: два паперові згортоки з канабісом масою 6,61 г., здані на зберігання до камери зберігання речових доказів Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницької області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: