Справа № 128/2560/18
УХВАЛА
Іменем України
18 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника закладу- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , законного представника - ОСОБА_6 , особи, щодо якої вирішується питання- ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву завідувача відділення №1 лікаря -психіатра ВОПЛ № 2 ОСОБА_8 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному» на виписку за місцем проживання для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги, відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИВ:

17.09.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява завідувача відділення №1 лікаря -психіатра ВОПЛ № 2 ОСОБА_8 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному» на виписку за місцем проживання для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги, відносно ОСОБА_7 .
Подана заява заявником мотивована тим, що у Вінницькій обласній психіатричній лікарні №2 відділенні №1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному, на лікуванні з 20.06.2018 знаходиться хворий ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з діагнозом: помірна деменція внаслідок органічного ураження ЦНС судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., цукровий діабет) з параноїдними включеннями.
Вказує, що хворий ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2018 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування у відділенні з посиленим наглядом за вчинення злочину передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області 03.12.2014 ОСОБА_7 визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку та призначено опікуном сина ОСОБА_6
13.09.2018 проведений огляд комісії лікарів-психіатрів від 13.09.2018, згідно до якого хворий ОСОБА_7 за своїм психічним станом у теперішній час становить суспільну небезпеку.
У зв`язку з чим, просить суд змінити хворому ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному» на виписку за місце проживання для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 заяву підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у неї, просила її задовольнити. Суду пояснила, що хворий ОСОБА_7 на даний час оцінює себе критично, розуміє, що вчинив злочин, на даний час вже не отримує нейролептиків та транквілізаторів. В силу свого віку та сукупних хронічних захворювань ОСОБА_9 не може себе обслуговувати, потребує постійного догляду, але у умовах даного закладу він не може отримувати таку допомогу з боку працівників. На даний час в силу свого психосоматичного стану не становить небезпеки для суспільства та оточуючих, тому вважає , що саме опікун має постійно доглядати за ним, та контролювати необхідний прийом ліків та відвідування ним психіатра за місце проживання, а суд повинний зобов`язати опікуна це робити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даної заяви, вважає цю заяву передчасною, оскільки ухвалою суду від 12.04.2018 року хворому був змінений примусових захід медичного характеру та переведений останній до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом і мінуючи стадію звичайного нагляду в умовах стаціонару , заявник просить зразу змінити ОСОБА_7 на виписку за місцем проживання. Також , суд повинний взяти до уваги, що опікун ОСОБА_6 , пояснив, що мешкати ОСОБА_7 у даний час не має де, оскілки протягом тривалого часу опікун з іншими родичами в судовому порядку вирішують питання про належність будинку де прописаний хворий.

Захисник ОСОБА_5 виключно в інтересах хворого ОСОБА_7 , поклався на розсуд суд, але звернув увагу суду на те, що на даний час хворому не має де жити, не зрозуміло хто буде за ним постійно доглядати, опікун відмовляється його взяти до себе жити.

Законний представник (опікун) ОСОБА_6 , заперечив з приводу задоволення даної заяви, посилаючись на те, що при відвідування ОСОБА_7 в закладі, останній продовжує висловлювати ідеї розправи на родичами; на даний час продовжується розгляд справи у суді стосовно будинку в якому зареєстрований ОСОБА_7 , а він мешкає за іншою адресою сім`єю, онуками і реально опасається за їх здоров`я, оскільки вважає, що його батько становить небезпеку в силу свого діагнозу. Просив відмовити.

Особа, щодо якої вирішується питання ОСОБА_7 в судому засіданні суду не зміг зрозуміло висловити свою думку щодо питання яке вирішується.

Вислухавши пояснення представника заявника, міркування прокурора, законного представника та захисника, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає заяву необґрунтованою, у зв`язку з чим, у її задоволені слід відмовити , входячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Аналогічна норма права міститься і у ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Судом установлено, що хворий ОСОБА_7 з 20.06.2018 знаходиться на лікуванні у Вінницькій обласній психіатричній лікарні № 2 у відділенні № 1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному, з діагнозом: помірна деменція внаслідок органічного ураження ЦНС судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., цукровий діабет) з параноїдними включеннями. ( а.с.1)
ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2018 , якою було змінено хворому застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом призначеного згідно до ухвали Вінницького районного суду від 04.09.2014 року на переведення до психіатричної лікарні у відділені з посиленим наглядом, яка особі яка вчинила суспільно небезпечне діяння за ч.1 ст. 115 КК України. ( а.с.6)
Згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2014 ОСОБА_7 визнаний недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном сина ОСОБА_6 (а.с.6-8)
З висновку комісії лікарів-психіатрів щодо ОСОБА_7 до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 91 від 13.09.2018 року вбачається, що у п. 26 ОСОБА_7 встановлений діагноз: деменція внаслідок органічного ураження ЦНС судинного генезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., цукровий діабет) з параноїдними включеннями; у п. п. 27, 28 у зв`язку з наростаючою астенізацією, прогресуючими явищами деменції та важкою супутньою соматичною патологією, комісія лікарів дійшла висновку, що хворий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом у теперішній час не становить особливої небезпеки для оточуючих, тому не потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному» та може бути виписаний за місцем проживання для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги (а.с.3-4).

Суд , відмовляючи у задоволені даної заяви виходить з сукупності даних про особу та хворобу ОСОБА_7 , а саме діагноз: деменція внаслідок органічного ураження ЦНС судинного генезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., цукровий діабет) з параноїдними включеннями; психічний стан ОСОБА_7 , а саме, що він не орієнтується у місці, часі, погано орієнтується у власній особистості, знає лише прізвище та ім`я. Вербальний контакт підтримує формально. У відділенні пересувається за допомогою медичного персоналу, більшу частину часу проводить в палаті, перебуває в ліжку, неохайний, їсть - за допомогою медичного персоналу, соматично ослаблений, за власним зовнішнім виглядом не доглядає. В бесіду вступає без бажання, погано чує, довго обдумує запитання, відповідає гучним голосом, губить тему розмови, не розуміє запитань, виснажується під час бесіди. Мислення уповільнене, торпедне, в`язке з низькою психічною активністю. Поведінка зовні залишається упорядкованою з рівним стабільним настроєм. Пересування по відділенню затруднене через супутні захворювання та вік. Нейролептичну терапію не отримує в зв`язку зі змінами в соматичному стані, потребує постійного прийому в загальнозміцнюючої терапії ( серцеві, вітаміни, препарати розріджуюючі кров). Адаптаційні здібності порушені. Відсутні афективно-вольові розлади, агресивні та ауто-агресивні тенденції. Критичне відношення хворого до свого стану формальне.
Також судом установлено, що хворий має ще ряд хронічних захворювань ; в силу віку та цих захворювань ОСОБА_7 потребує додаткового постійного догляду , і як слідство відповідного належного догляду з боку персоналу установи, і саме ця причина суд вважає на даний час стала підставою для звернення із такою передчасною заявою. Дана обставина також підтверджується тим, що дійсно не зрозуміло з яких переконань, при наявності у хворого такого хронічного психічного захворювання, призвело комісію лікарів психіатрів до висновку про необхідність зміни примусового заходу з посиленого нагляду , без зміни на звичайний нагляд в умовах стаціонару психіатричної лікарні , на примусовий захід медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.
Крім того , суд вважає слушною позицію прокурора та захисту про те, що на даний час хворому фактичне не має де жити, хоча у хворого і є опікун, але доводи опікуна також є слушними, оскільки останній побоюється за свою родину, не має окремого житла, оскільки щодо житла батька спір вирішується в судовому порядку.
Виходячи з вище викладеного, суд вважає , за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви, яка передчасною, оскільки суд вважає, що в силу свого психічного стану хворий ОСОБА_7 та вищевказаний умов , неспроможний буде самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечить його життєдіяльність.

Керуючись ст.514 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви завідувача відділення №1 лікаря -психіатра ВОПЛ № 2 ОСОБА_8 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному» на виписку за місцем проживання для подальшого примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги, відносно ОСОБА_7 , - відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи діб з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: