Справа № 635/7128/17
Провадження № 1-кп/635/8/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглядаючи у підготовчому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002201 від 21.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1.12.2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0002201 від 21.10.2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 21.01.2009 року вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК-України до 4 років позбавлення волі; 06.06.2012 вироком Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, 10.07.2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 297 КК України до п`яти років позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Справу передано в провадженні судді ОСОБА_6 . Ухвалою суду від 4 грудня 2017 року призначено проведення підготовчого судового засідання на 14 грудня 2017 року о 14.00. В подальшому підготовчі судові засідання відкладались з причин неявки в судове засідання потерпілої ОСОБА_7 . Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжувався ухвалами суду за письмовими клопотаннями прокурора. 06.09.2018 року справу передано в провадження судді ОСОБА_1 в зв?язку із звільненням судді ОСОБА_6 .
Підготовче судове засідання проведено без участі потерпілої, яка жодного разу в судові засідання не з?явилась, хоча суд належним чином повідомляв потерпілу про час і місце судового розгляду справи судовими повістками.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити справу до судового розгляду та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 2 місяці.
Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, але заперечували проти подальшого тримання обвинуваченого під вартою.
Вислухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію прокурором не викладено суті пред?явленого обвинувачення.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Зазначені норми закону у сукупності дають суду підстави вважати, що для виконання припису п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині викладення формулювання обвинувачення обвинувальний акт, крім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обов`язковому порядку окремо повинен містити короткий зміст обвинувачення, а саме твердження про те, що особа обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України. При цьому формулювання обвинувачення повинно містити конкретне визначення об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, відомості про суб`єкт злочину та інші обов`язкові та другорядні кваліфікуючі ознаки складу злочину.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Стаття 291 КПК України зобов?язує слідчого, прокурора скласти обвинувальний акт і встановлює вимоги до його форми, зокрема зобов?язує особу, що складає обвинувальний акт внести в його текст формулювання обвинувачення, а відповідно до вимог ст. 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а замість цього в ньому зазначено формулювання підозри.
В даному випадку без формулювання обвинувачення суд не може призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки відсутній предмет судового розгляду відсутнє обвинувачення, а підозра не є предметом судового розгляду. Крім того, викладення формулювання обвинувачення при судовому розгляді законом не передбачено. Такі висновки суду ґрунтується на положеннях ст. 337 КПК України, яка встановлює, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Крім того, такий обвинувальний акт суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Також слід врахувати, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Вищезазначені твердження, зокрема знайшли своє відображення в ухвалі Апеляційного суду Херсонської області від 05.08.2015 р. у справі №11-кп/791/676/15, в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі 11-кп/790/1470/15.
Зазначені обставини є підставою для повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам закону.
Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд виходить із наступного.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Із змісту зазначеної норми вбачається, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою повинно буде подано з дотриманням вимог ст. ст. 184, 199 КПК України, а саме у письмовій формі а за змістом, що відповідає вимогам зазначених норм закону. Таких правил прокурором не дотримано, тому суд не вправі продовжувати обвинуваченому строк тримання під вартою, а запобіжний захід підлягає скасуванню, оскільки подальше тримання під вартою обвинуваченого є безпідставним.
Керуючись ст. ст. 184, 199, 314, 315 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0002201 від 21.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повернути прокурору.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.
Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали буде проголошений 14 січня 2019 року о 10.00.

Суддя: ОСОБА_1