КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/327/19
Провадження № 1-кп/552/100/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2019 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження № 002371 від 22.09.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше судимого:

23.02.2018 року Київським райсудом м. Полтави за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт;

21.12.2018 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.389, 71, 72 КК України до 3 місяців 10 днів арешту;

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

встановив:
22 вересня 2018 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї поруч із будинком АДРЕСА_2 , на грунті виниклих неприязних стосунків, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , несподівано підійшовши з тильної сторони до потерпілого ОСОБА_6 та тримаючи ніж у правій руці умисно завдав одного удару ножем в область правої сідничної ділянки тіла ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді поранення правої сідничної ділянки з розвитком артеріальної кровотечі, геморрагічного шоку тяжкого степеня, яке за ознакою небезпеки для життя кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.
Після вчинення вказаних дій ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав частково, від дачі показів відмовився. Позов прокурора щодо стягнення з нього на користь держави витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілого ОСОБА_6 в сумі 3938,57 грн. не визнав.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину визнав частково, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України повністю доводиться:

показаннями допитаних в суді:

потерпілого ОСОБА_6 , який розповів, що 22.09.2018 в першій половині дня він разом з ОСОБА_7 та раніше незнайомим чоловіком відпочивав біля столику з лавочками у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , також поруч із ними стояв мешканець цього будинку ОСОБА_8 . В той момент, коли ОСОБА_6 стояв обличчям до столику, ззаду до нього підійшов ОСОБА_4 та, нічого не пояснюючи, наніс йому удар ножем у верхню частину правої ноги, при цьому сказав «прощавай ОСОБА_9 ». ОСОБА_6 одразу ж затулив рукою рану та побіг до свого будинку, що знаходиться поруч. Будучи вже вдома, він зателефонував батькові та попросив його приїхати, пояснивши, що його підрізали. Батько швидко приїхав та викликав швидку допомогу, яка забрала його до лікарні, де йому терміново зробили операцію. Вважає, що ОСОБА_4 наніс йому удар ножем через ревнощі до своєї дівчини, оскільки за кілька днів до цього, під час випадкової зустрічі на вулиці, він вже висловлював з цього приводу образи та погрози на його адресу, але він не придав цьому значення. При визначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Свідка ОСОБА_10 , який розповів, що 22.09.2018 у першій половині дня він у магазині зустрівся із ОСОБА_6 та вирішили разом відпочити. В магазині купили кавун і пиво та пішли у двір будинку по АДРЕСА_3 , де сіли за столиком у дворі. Коли він сидів за столиком, а ОСОБА_6 стояв навпроти нього, ОСОБА_10 побачив, як ззаду до ОСОБА_6 наближається ОСОБА_4 , в правій руці якого був ніж. ОСОБА_10 вирішив, що ОСОБА_4 іде з ножем у руці щоб порізати кавун, але останній, підійшовши до ОСОБА_6 , наніс йому удар ножем у праву ногу, при цьому сказавши «пока Льоха». ОСОБА_6 одразу ж побіг додому, а ОСОБА_4 кинув ніж на землю і також пішов з місця події.
Свідка ОСОБА_11 який розповів, що ближче до опівдня 22.09.2018 він вийшов із під`їзду свого будинку, що по АДРЕСА_2 , де став чекати на свою дружину. Він бачив, що за столиком, що у дворі будинку, сидять його знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , а також якийсь раніше не знайомий чоловік. На столі стояв кавун, пляшка пива та інші продукти. В цей момент він побачив, як зі сторони під`їзду № 1 до них із ножем у правій руці прямує сусід ОСОБА_4 . Оскільки на столі стояв кавун, то він не придав цьому значення, оскільки вирішив, що ніж для того щоб порізати кавуна. Коли ОСОБА_4 підходив, то ОСОБА_6 стояв біля столика до нього спиною. В цей момент ОСОБА_11 відволікся та через мить почув крик ОСОБА_6 та слова ОСОБА_4 «пока Льоха». Після чого ОСОБА_6 одразу ж, тримаючись за правий бік чи ногу, швидко побіг в сторону свого будинку. Також він побачив ОСОБА_4 , який стояв поруч зі столиком із ножем у руці. ОСОБА_11 зрозумів, що сталося. В цей момент підійшла його дружина і вони одразу ж поїхали з двору.
Свідка ОСОБА_12 , який є батьком потерпілого ОСОБА_6 та розповів, що 22.09.2018 близько опівдня йому зателефонував його син ОСОБА_6 та сказав, що його підрізали і попросив під`їхати до нього. Вже хвилин через 5-10 він приїхав до будинку сина. Перед входом до будинку були чисельні плями крові. Зайшовши до будинку, у ванній кімнаті він побачив свого сина, який був весь у крові, лежав на підлозі та перебував у впівзапамороченому стані. На ньому були одягнені лише труси. Поряд лежали інші його речі, рушник та простирадло, які були всі у крові. На правому стегні у сина була різана рана, з якої йшла кров. Оскільки він лікар, то зрозумів, що у сина кровотеча та велика втрата крові. Він одразу ж викликав швидку допомогу та до її прибуття намагався призупинити кровотечу. Швидка допомога швидко приїхала та доставила сина до Першої міської лікарні. Вже перебуваючи у приймальному відділенні лікарні син, стан якого трохи покращився, сказав йому, що удар ножем наніс йому чоловік на прізвисько « ОСОБА_13 ». Ближче до вечора, після того як його синові зробили операцію, він повернувся до нього додому, щоб прибрати. Так він зібрав та викинув у сміття всі речі, які були у крові, оскільки вважав їх непотрібними, так як вони вже були не придатні до використання, а також вимив плями крові.
Вина ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими та оголошеними суді:

даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.09.2018, згідно яких ОСОБА_6 повідомив, що 22 вересня 2018 року отримав тілесні ушкодження від малознайомої особи на ім`я ОСОБА_14 , а саме удар ножем в район сідниці з правої сторони;
висновком судово-медичної експертизи № 1117 від 19.11.2018, згідно якого у ОСОБА_6 , встановлені тілесні ушкодження у вигляді: поранення правої сідничної ділянки з розвитком артеріальної кровотечі, геморрагічного шоку тяжкого ступеня (зниження AT до 80/40, прискорення пульсу до 100 ударів за хв.; динамічними змінами у показниках загального дослідження крові, індексу шоку - рівний 1,3) та кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії колючо-ріжучого предмету, яким міг бути і ніж чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, тобто не характерне для утворення при падінні, від однократної дії травмуючого фактору, в напрямку справа-наліво і ззаду та з достатньою силою і можливо в строк та за обставин на які посилається ОСОБА_6 . Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику вище зазначеного тілесного ушкодження, в момент спричинення тілесного ушкодження, ОСОБА_6 , вірогідніше за все, знаходився у вертикальному положенні, переважно, переднє-правою частиною тулуба до нападника. Після отримання встановленого тілесного ушкодження ОСОБА_6 міг рухатись, кричати, розмовляти, тощо, деякий проміжок часу, який залежить від індивідуальних особливостей організму людини;
додатковим висновком судово-медичної експертизи № 1190 від 29.11.2018, згідно якого покази потерпілого ОСОБА_6 дані ним 09.10.2018 в ході проведення слідчого експерименту, згідно яких останній розповів та показав на статисті як до нього підходив та в яку саме ділянку тіла йому наносив удар ножем ОСОБА_4 , не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_6 ;
додатковим висновком судово-медичної експертизи № 1192 від 29.11.2018, згідно якого покази свідка ОСОБА_10 дані ним 25.10.2018 в ході проведення слідчого експерименту, згідно яких останній розповів та показав на статисті як до ОСОБА_6 підходив ОСОБА_4 та наносив останньому ножем удар, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_6 ;
додатковим висновком судово-медичної експертизи № 1191 від 29.11.2018, згідно якого покази свідка ОСОБА_11 дані ним 02.10.2018 в ході проведення слідчого експерименту, згідно яких останній розповів та показав на статисті як до ОСОБА_6 підходив ОСОБА_4 та наносив останньому ножем удар, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_6 ;
додатковим висновком судово-медичної експертизи № 1275 від 15.01.2019, згідно якого покази ОСОБА_4 дані ним 03.12.2018 в ході проведення слідчого експерименту, згідно яких останній розповів та показав на статисті як він підійшов до ОСОБА_6 та наніс останньому ножем удар в область правої сідниці, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_6 ;
даними протоколу огляду місця події від 10.12.2018 року з фототаблицею до нього, згідно яких оглянуто ділянку місцевості навпроти 5-го під`їзду будинку по АДРЕСА_2 де розташовані стіл з лавками;
даними довідки про вартість лікування 1-ї міської клінічної лікарні від 26.12.2018, згідно якого загальна сума витрат лікарні на лікування ОСОБА_6 в хірургічному відділенні в період з 22.09.2018 по 01.10.2018 становить 3938,57 грн.;
іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказів, а саме: протоколів проведення слідчих експериментів за участю свідків та підозрюваного, висновку судово-медичної експертизи № 1117 від 19.11.2018 щодо потерпілого ОСОБА_6 та додаткових судово-медичних експертиз № 1190, № 1191 та № 1192 від 29.11.2018, № 1275 від 15.01.2019, не підлягає задоволенню, оскільки зазначені докази отримані у порядку, передбаченому КПК України, складені уповноваженими особами, є належними, допустимими, такими, що узгоджуються з рештою здобутих у кримінальному провадженні доказів, підстави для їх визнання недопустимими доказами у суду відсутні. Висновки експерта зроблені незацікавленим у справі, висококваліфікованим експертом належної експертної установи, яка в установленому порядку отримала офіційне завдання на проведення експертних досліджень, що прямо вказує на його незацікавленість у справі, неупередженість та безсторонність, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки та вивчення необхідних матеріалів кримінального провадження. При цьому експерт досить повно виклала у висновках експертиз хід дослідження, доказово обґрунтувала і переконливо вмотивувала свої висновки. Допитана в суді експерт ОСОБА_15 в повному обсязі підтримала свої висновки.
Твердження сторони захисту про те, що в обвинуваченого не було умислу на нанесення тілесного ушкодження потерпілому, небезпечного для життя в момент заподіяння, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, так як це твердження повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення. Так, як потерпілий так і свідки дали свідчення, що обвинувачений наніс потерпілому тілесне ушкодження в область правої сідничної ділянки ножем, який тримав в руці завчасно. Вказані свідчення узгоджуються із проведеними за їх участі слідчими експериментами. Також згідно висновку експерта № 1117 від 19.11.2018 вбачається, що тілесне ушкодження утворилося від дії колюче-ріжучого предмету та потягло за собою розвиток артеріальної кровотечі, геморрагічний шок тяжкого ступеня.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не висувалося обвинувачення, оскільки у формулюванні обвинувального акту вказано, що ОСОБА_4 «підозрюється», також не заслуговує на увагу оскільки відповідно до ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Суд, поза розумних сумнівів, вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Отже дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, хоча обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, але в той же час, будучи раніше неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин, у вчиненому не розкаявся, завдані злочином збитки не відшкодував, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення є покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Приймаючи до уваги, що встановлений судом злочин ОСОБА_4 вчинив під час невідбутого покарання за попереднім вироком, призначеного за вчинення умисного злочину проти власності, враховуючи те, що обвинувачений не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, а також беручи до уваги суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, суд вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані до нього при звільненні від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст. 75, 76 КК України, не зможуть забезпечити його виправлення без реального відбування покарання. При цьому остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Позов прокурора в інтересах Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради районної державної адміністрації підлягає задоволенню в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання вироку суду ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили необхідно залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України i призначити йому покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним покаранням повністю поглинути покарання призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2018 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 21.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати за стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 3938 грн. 57 коп.

Речові докази у вигляді дисків DVD-R зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1