Справа № 565/552/19
Провадження № 1-кп/565/58/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000213, щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, несудимого, військовослужбовця військової служби за контрактом Національної Гвардії України старшого інструктора (сапера) групи захоплення взводу спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ст.408 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в :

14 листопада 2016 року приблизно о 08 год. 10 хв. у м.Вараш Рівненської області ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст.11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи військовослужбовцем Національної Гвардії України, умисно з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , відправившись у невідомому напрямку, проводив час на власний розсуд та обов`язків військової служби не виконував.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину за ст.408 ч.3 КК України визнав повністю. Із показань обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що дійсно він 14 листопада 2016 року о 08 год. 10 хв. залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , у якій проходив військову службу за контрактом з 2013 року. Про це нікого з командування військової частини не повідомляв, не звертався за отриманням відпустки і не повернувся до військової частини, а перебував у м.Київ. Спонукало до цього те, що він розлучився із своєю дівчиною, був у розпачі і на той момент йому було байдуже. Зазначав, що шкодує про вчинене, кається і надалі не бажає порушувати закон.

Під час судового розгляду на підставі ст.349 ч.3 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи інкримінованого ОСОБА_4 дезертирства - стосовно дати, часу, місця, мети, способу вчинення ОСОБА_4 самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, оскільки ці обставини учасниками судового провадження не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. Судом роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати визнані фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого, дані у суді, є послідовними, співвідносяться із фактичними обставинами справи, тому, суд визнає їх достовірними в частині встановлених фактичних обставин обвинувачення.

Суд, дослідивши та оцінивши показання обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду злочину, відповідальність за який передбачена ст.408 ч.3 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що ним вчинено тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, особу винного, а також обставину, що пом`якшує покарання.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем служби, мав тринадцять заохочень та шість стягнень, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю усвідомлює свою провину і щиро кається з приводу вчиненого. Згідно з досудовою доповіддю Володимирецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області від 03 квітня 2019 року орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого, без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства за умови здійснення нагляду, застосування соціально-виховних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних правопорушень (участь у виховних заходах та соціально-корисній діяльності, проведення індивідуально-профілактичної роботи).

Наявність помякшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , досудової доповіді, відсутність обтяжуючих покарання обставин, свідчать про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і дає можливість суду призначити покарання у межах санкції статті інкримінованого йому злочину на рівні мінімальної межі покарання, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.

На час судового розгляду запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не був застосований, так як таке питання не було предметом розгляду на стадії судового провадження. Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований щодо підозрюваного ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 18.03.2019р. припинив свою дію, оскільки згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, що передбачало можливість продовження дії на стадію судового розгляду заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, у разі відсутності клопотань сторін кримінального провадження щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не обгрунтовано підстав застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, тому до обвинуваченого ОСОБА_4 , до вступу вироку суду в законну силу, суд не застосовує запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.408 ч.3 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з дворічним іспитовим строком та покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

С у д д я :