Справа № 353/42/19
Провадження № 1-кп/353/39/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тлумацького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000116 від 31.05.2018 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,-
в с т а н о в и в :
На виконання Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Указу Президента України № 33/2018 від 15 лютого 2018 року " Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році", було постановлено призвати на строкову військову службу придатних за станом здоров`я до військової служби громадян України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 20 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , і будучи придатним, згідно протоколу призовної комісії №9 від 02.05.2018 для військової служби, та не маючи передбачених ст. ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстав на відстрочку та звільнення від призову на строкову службу, 17 квітня 2018 року отримав під розписку повістку про прибуття до обласного збірного пункту, що в АДРЕСА_2 , на 24.05.2018 для подальшого відбуття у складі команди до військової частини Збройних Сил України.
Однак, ОСОБА_8 , діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України № 33/2018 від 15 лютого 2018 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році» будучи придатним за станом здоров`я для проходження строкової військової служби та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, не маючи правових підстав на відстрочку чи звільнення від призову на строкову військову службу, а також, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без поважних причин до обласного призовного пункту у визначений йому час не з`явився, чим ухилився від призову на строкову військову службу.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст. 335 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні беззастережно визнав повністю. Показав суду, що в квітні 2018 року проходив медичну військову комісію. Отримав під розписку повістку про прибуття до обласного збірного пункту на 24.05.2018 для подальшого відбуття у складі команди до військової частини Збройних Сил України. Проте, у вказаний у повісті день та час він не з`явився до обласного збірного пункту навмисно без поважних на те причин і поїхав до Київської області тому що хотів уникнути військової служби і заробити кошти. Як у даний час так і у квітні 2018 року обвинувачений розумів, що порушує закон. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.
Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи даних на ОСОБА_8 .
Суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин ухилення від призову на строкову військову службу, вчиненим обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки учасники судового провадження ці обставини не оспорюють. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст зазначених обставин, така позиція є добровільною та роз`яснив, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом і його дії кваліфіковані вірно за ст.335 КК України, тобто ухилення від призову на строкову військову службу.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує думку прокурора про розмір та вид призначення кримінального покарання ОСОБА_8 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_8 вчинив злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Інформацією від 08.01.2019 року підтверджується, що обвинувачений не перебуває на обліку в лікаря -нарколога та в лікаря-психіатра.

Характеристикою з місця проживання №19 від 09.01.2019 року підтверджується, що ОСОБА_8 характеризується позитивно.

З вимоги про судимість № 7602 від 27.11.2018 року встановлено, що ОСОБА_8 не має судимості.

З досудової доповіді складеної уповноваженим органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, у судовому засіданні не здобуто.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За викладених обставин, з врахуванням позиції прокурора, що просив визнати винуватим обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.335 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суспільно небезпечного характеру вчиненого злочину, суд вважає, що для досягнення мети покарання передбаченої ст. 50 КК України, обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкцій ст. 335 КК України у виді обмеження волі. Вказане покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність шкідливих наслідків внаслідок вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень та інші обставини в сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без реального відбування покарання і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100,373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання та встановити іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого такі обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 76 КК України, покласти на засудженого додатково обов`язок:
1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

-Особову справу призовника ОСОБА_8 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області учасниками судового провадження передбаченими ст. 393 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1