ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/785/18 Справа № 202/5940/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001149 від 09 грудня 2018 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 року від 22 грудня 2016 року ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного вироком суду як основного так і додаткового покарання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 11183, 02 гривень за рахунок спричинення матеріальної шкоди та 100 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди та на користь потерпілого ОСОБА_10 50 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди та 10 000 гривень - витрат на правову допомогу.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що 09 грудня 2016 року близько 16 години 00 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.01.2011 року належить ОСОБА_11 , рухався по вул. Березинська, м. Дніпро, з боку вул. Донецьке шосе, в напрямку вул. Щербини.
Під час руху, по вищезазначеній ділянці дороги навпроти електроопори №8, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Березинська, водій автомобіля «Деу-Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення її наслідків при виникненні небезпеки для руху, маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які перетинали проїжджу частину з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, не вжив своєчасно заходів щодо зменшення швидкості, у результаті чого передньою лівою частиною автомобіля «Деу-Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на них.
Своїми діями водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3.(6), 12.3.Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_13 п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_12 спричинено наступні тілесні ушкодження: закритий крізвертельний перелом правої стегнової кістки, закритий перелом середньої третини лівої малогомілкової кістки, закритий перелом внутрішньої лодижки лівої великогомілкової кістки, численні садна голови, обличчя, тулубу, кінцівок, черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підшкірна гематома лобної області ліворуч, які мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критеріям відсутності ознак небезпеки для життя, тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.
Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11 годині 35 хвилин, причиною смерті було захворювання на рак правого яєчника з розпадом, контактними метастазами, канцероматозом очеревини, який ускладнився раковою інтоксикацією.
Пішоходу ОСОБА_8 спричинено наступні тілесні ушкодження: сумісна тупа травма тіла, закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, забійної рани в лобній області по центру та ліворуч, садна на спинці носу, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7- го та 8-го ребер ліворуч по задньо-пахвовій лінії з явищами лівостороннього гідротораксу малого об`єму, підшкірної гематоми на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, саден тулуба та кінцівок.
Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, що діяли в ліву половину тіла, з послідуючим паданням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_9 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.
Пішоходу ОСОБА_8 спричинено наступні тілесні ушкодження: сумісна туша травма тіла, закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, забійної рани в лобній області по центру та ліворуч, садна на спинці носу, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7- го та 8-го ребер ліворуч по задньо-пахвовій лінії з явищами лівостороннього гідротораксу малого об`єму, підшкірної гематоми на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, саден тулуба та кінцівок.
Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, що діяли в ліву половину тіла, з послідуючим паданням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано той факт, що згідно матеріалів справи, у діях потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також вбачаються порушення вимог Правил дорожнього руху, про що свідчить наявна у матеріалах провадження постанова слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , згідно якої копії матеріалів провадження направлені начальнику Управління патрульної поліції для притягнення ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР.
Вказує, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, належно не аргументував своє рішення про розмір відшкодування, а обмежився лише загальними фразами, і не врахував матеріальне становище ОСОБА_9 , який не має статків такого розміру відшкодування і це поставить його у дуже скрутне становище.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву, в якій виразив незгоду з апеляцією обвинуваченого та просив слухати справу за його та його представника відсутності. З урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілого ОСОБА_10 та його представника, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали свої вимоги, просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.
Потерпілий ОСОБА_8 також заперечував проти задоволення апеляції захисника в інтересах обвинуваченого.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом дотримано вимоги ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, а також вид та міра призначеного покарання відповідають вимогам закону та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, та ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Обговорюючи доводи захисту про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав в повному обсязі.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, частково задовольнивши цивільний позов, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, який не є умисним та вчиненим з необережності, ступінь вини обвинуваченого, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження у похилому віці, що призвело до змін його звичайного способу життя та зусилля, які йому необхідно буде прикласти для відновлення здоров`я, а також потерпілого ОСОБА_17 , оскільки потерпіла ОСОБА_12 була його матір`ю, мала онкологічне захворювання на момент дорожньо-транспортної пригоди, та в результаті ДТП, враховуючи її похилий вік та хворобу, її загальний стан лише погіршився, отримані тілесні ушкодження внаслідок пригоди унеможливили належне оперативне лікування онкологічної хвороби, в результаті чого вона померла, а також вимоги розумності та справедливості.
Тому, рішення суду про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 100 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди та на користь потерпілого ОСОБА_10 50 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди, є обґрунтованим та вмотивованим.
Виходячи з наведеного,підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту в цій частині колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.
Також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду доводи апелянта про наявність у діях потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 порушення вимог Правил дорожнього руху, про що, на його думку, свідчить наявна у матеріалах провадження постанова слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , оскільки в судовому засіданні було з`ясовано відсутність на даний час як факту притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, так і відповідного судового рішення з цього приводу, а тому в даному конкретному випадку це питання не є підставою піддавати сумніву законність оскаржуваного судового рішення і не тягне за собою його зміну або скасування в частині заявлених апеляційних вимог.
Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга сторони захисту залишенню без задоволення.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4