Справа № 173/421/17
Номер провадження1-кп/173/15/2018
23 листопада 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 18 січня 2017 року, близько 23.30 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у домоволодінні за місцем мешкання ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивав спиртні напої зі співмешканкою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Далі, під час розпиття спиртних напоїв в приміщенні кухні між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_4 , взяв із внутрішньої кишені своєї куртки кухонний ніж в праву руку та маючи намір, безпосередньо направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , який стояв повернутий до нього спиною, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальших наслідків, умисно, цілеспрямовано, тримаючи в правій руці кухонний ніж з силою наніс один тичковий удар ножем в область спини зліва ОСОБА_5 , після чого витягнув ніж та залишив місце скоєння злочину.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 18-Е від 17.02.2017 року, спричинені пошкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з розвитком внутрішньо плевральної кровотечі, яке згідно п.п.2.1.3 літера «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; ушкодження могло утворитися від дії предмету (предметів), що міг мати гострий (загострений) край та ріжучі (колючо-ріжучі) властивості в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови. Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 тілесних ушкоджень можна вважати, що за вказаним в описовій частині постанови механізмом можливість утворення виявлених ушкоджень не виключається.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю. Суду показав, що він дійсно 18 січня 2017 року розпивав спиртні напої з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 . У скоєному щиро кається, шкодує про вчинене.
Потепрілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показав, що дійсно 18 січня 2017 року, під час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_4 взяв із кишені ніж і наніс йому удар в область спини, після чого витягнув ніж та залишив місце скоєння злочину. Прохає не призначати обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, претензій матеріального та морального характеру не має.
З даних протоколу та фототаблиці огляду місця події від 19.01.2017 року встановлено, що в ході проведення даного огляду було встановлено та зафіксовано місце скоєння злочину, виявлено ніж кухонний.
З даних протоколу та фототаблиці проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 20.01.2017 року встановлено, що в ході проведення вказаної слідчої дії обвинувачений вказав на обставини скоєного злочину, при яких він наніс потерпілому удар ножем в район спини зліва.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу та фототаблиці проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 08.02.2017 року встановлено, що при проведенні даної слідчої дії потерпілий вказав на обставини скоєного злочину, при яких він отримав тілесне ушкодження.
З даних висновку судово-медичної експертизи № 18-Е від 17.02.2017 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_5 спричинені пошкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з розвитком внутрішньо плевральної кровотечі, яке згідно п.п.2.1.3 літера «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; ушкодження могло утворитися від дії предмету (предметів), що міг мати гострий (загострений) край та ріжучі (колючо-ріжучі) властивості в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови. Враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 тілесних ушкоджень можна вважати, що за вказаним в описовій частині постанови механізмом можливість утворення виявлених ушкоджень не виключається.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину при обставинах указаних у мотивувальній частині вироку встановлена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених та перевірених судом.
При оцінці доказів, які були надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення ЄСПЛ «Козинець проти України», від 6.12.2007 року) та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинуваченого.
Так із пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 встановлені факти, при яких був скоєний злочин. Із даних протоколів слідчих експериментів за участі обвинуваченого та потерпілого та висновків судово-медичної експертизи встановлена тяжкість тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення потерпілому ОСОБА_5 . Їх покази при проведенні слідчого експерименту про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому узгоджуються в цілому, не мають протиріч та вказують на винуватість обвинуваченого в скоєному злочині.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який просить суд не позбавляти свободи обвинуваченого, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує в сукупності всі обставини справи, особу обвинуваченого, тяжкість скоєного злочину та призначеного покарання. Так обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину в повному обсязі, в ході судового розгляду, постійно з`являвся в судові засідання, а тому суд вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор клопотання про застосування запобіжного заходу не подавав, внаслідок чого, обирати запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не доцільно.
Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому судом не обговорювалось, оскільки потерпілий ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявив.
Питання щодо речових доказів вирішити за правилами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Речові докази по справі зразок крові ОСОБА_5 , залишок зіскобу, паперову серветку, сигарету, ніж, вилучений в будинку АДРЕСА_3 , ніж, добровільно виданий ОСОБА_4 , залишки змивів, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Речові докази по справі куртку, яка належить ОСОБА_4 , яка знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили - повернути законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд,протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.
Головуючий ОСОБА_1