У Х В А Л А

28 січня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000097 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта №0000097 від 10.08.2018 ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному виготовленні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів за наступних обставин: У червні 2018 року у невстановленому місці ОСОБА_4 із вільно доступних в обігу речовин та матеріалів самостійно незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб "опій". 21 червня 2018 року близько 15:00 години ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, перебуваючи поблизу будинку №5 по вул. Спортивній в смт Слобожанське Зміївського району Харківської області, під час проведення працівниками поліції негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_6 за 200 грн. 00 к. шприц із вмістом речовини бурого кольору, який є особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,8282 г.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" на строк до 19 серпня 2018 року, з визначенням розміру застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складало 88100 грн. 00 к.

В подальшому, під час судового провадження, Зміївським районним судом строк запобіжного заходу повторно продовжено, на даний час строк тримання під вартою встановлено до 30 січня 2019 року.

Під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового засідання, оскільки стороною захисту заявлено клопотання про відкладення судового засідання мотивоване необхідністю надання часу для підготовки клопотання про проведення повторної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти відкладення судового розгляду і одночасно заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання вказав на необхідність врахування обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме: вагомих доказів про вчинення злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, вважав неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Стверджував, що на час судового розгляду наявні ризики, що обвинувачений буде переховуватися від судового слідства та може вчинити нові злочини або впливати на свідків, тому відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував, вважав, що для забезпечення його явки в суд достатньо менш суворого запобіжного заходу. Зобов`язався прибувати до суду на перший виклик. Стверджував про відсутність ризиків переховування від суду, оскільки він має міцні соціальні зв`язки у місці проживання. Просив врахувати, що він не має непогашених судимостей, тому немає ризиків вчинення нових злочинів. Всі свідки допитані, тому немає можливості будь-яким чином на них впливати. Просив відмовити у клопотанні прокурора та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала з підстав, зазначених обвинуваченим, та просила вирішити питання про зміну запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого на домашній арешт за його фактичним місцем проживання.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 слідчим суддею було враховано наявність ризиків вчинення нових злочинів, а також переховування від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався у 2000 та 2004 роках до позбавлення волі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, від відбування покарання звільнявся умовно-достроково. Разом з тим, він знову обвинувачується у злочині, передбаченому частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, що вказує на ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним в інкримінованому йому злочині, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Водночас, перебування обвинуваченого під вартою впродовж більше ніж півроку саме по собі зменшило небезпеку зазначених ризиків, а нових підстав, які б вимагали подальшого тримання обвинуваченого під вартою прокурором у клопотанні не наведено.

Також, слід зазначити, що на час розгляду клопотання прокурора допитано всіх свідків обвинувачення, зокрема здійснено додатковий допит свідка, щодо якого вжито заходів безпеки. Таким чином, мінімізовано ризики протиправного впливу на свідків з боку обвинуваченого.

Таким чином, оскільки прокурором не наведено нових ризиків, існування яких є обов`язковим для продовження строку тримання під вартою, а ризики, що бралися до уваги під час застосування запобіжного заходу зі спливом часу суттєво зменшилися, відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Оцінивши обставини, визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, але прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тому належить застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Стороною захисту висловлена правова позиція щодо можливості застосування у відношенні обвинуваченого цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що не має наміру переховуватися від суду, зобов`язується постійно знаходиться за місцем свого фактичного проживання.

За таких обставин, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним і достатнім є запобіжний захід - домашній арешт із забороною покидати місце проживання цілодобово.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_4 належить покласти обов`язок прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою, носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

2. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, застосованого у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

3. Змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на домашній арешт та негайно звільнити його з під варти в залі суду.

4. Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобово залишати своє житло в АДРЕСА_2 .

5. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою; носити електронний засіб контролю.

6. Ухвалу для виконання передати Зміївському ВП ГУНП в Харківській області.

7. Строк дії ухвали - до 28 березня 2019 року.

8. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1