Справа №461/9100/18
Провадження №1-кс/463/346/19
У Х В А Л А

01 лютого 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на дії прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області про зобов`язання виконати вимоги ст.214 КПК України при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

29.11.2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова із скаргою на дії прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області про зобов`язання виконати вимоги ст.214 КПК України при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та визнання його потерпілим. Суддями Галицького районного суду м.Львова було заявлено самовідводи від розгляду вказаної вище скарги, оскільки існують обставини, передбачені ст.75 КПК України. У подальшому у зв`язку із неможливістю розподілу справи між суддями 16.01.2019 року на підставі подання голови Галицького районного суду м.Львова справу було скеровано до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.01.2019 року, подання Галицького районного суду м.Львова задоволено та матеріали скарги ОСОБА_3 направлено для розгляду до Личаківського районного суду м.Львова з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження.

30.01.2019 року на адресу суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на дії прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області. Просить зобов`язати прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області виконати вимоги ст.214 КПК України при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення; зобов`язати прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області визнати ОСОБА_3 потерпілим.

Скаргу мотивує тим, що 17.09.2018 року він звернувся до Голови Верховної Ради України із зверненням за № 35 (заява/повідомлення) про вчинення суддею Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 375, 382 КК України. 15.11.2018 року ним отримано лист з прокуратури Львівської області від 07.11.2018 року, в якому його повідомлено про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР. Вважає, що такими діями прокурор не виконав вимоги ст.214 КПК України, із врахуванням порушення його конституційних прав, завдання як і матеріальної, так і моральної шкоди, змушений звернутися до слідчого судді із скаргою.

Крім цього, просить поновити строк на оскарження дій та рішення прокурора, оскільки лист прокуратури Львівської області від 07.11.2018 року він отримав лише 15.11.2018 року, а із скаргою звернувся до суду 26.11.2018 року.

В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2018 року ОСОБА_3 отримав лист прокуратури Львівської області від 07.11.2018 року, що підтверджується копією поштового відправлення. Даним листом його повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. 26.11.2018 року він звернувся до слідчого судді із скаргою на дії прокурора, а тому приходжу до висновку про необхідність поновлення строку на звернення із скаргою до суду.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з мотивів викладених у такій, просить скаргу задоволити.

Прокурор відносно задоволення скарги заперечив та пояснив, що відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки із змісту заяви не вбачається ознак кримінально караного діяння, незгода із судовим рішенням, прийнятим суддею Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_5 не може бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а КПК України передбачає можливість оскарження такого судового рішення в апеляційному порядку. Просить у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 17.09.2018 року звернувся до Голови Верховної Ради України із зверненням за № 35 (заява/повідомлення) про вчинення суддею Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 375, 382 КК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Листом заступника прокурора Львівської області від 07.11.2018 року, ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки викладені у скарзі відомості зводяться до незгоди із судовим рішенням та не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При безпідставно ініційованому досудовому розслідуванні порушується гарантія недоторканності суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, спроба втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим відповідно до положення ч.1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч.3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч.2 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст.55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п.1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

Втім, як правило, заяви про вчинення суддями злочину у вигляді, на думку заявника, ухвалення суддями відповідного судового рішення, викликані просто незгодою заявника з прийнятим рішенням, або бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури.

Це є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13 грудня 1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Водночас, як зазначено вище, що стосується законодавчої процедури розгляду таких заяв правоохоронними органами, то після отримання відповідної заяви, відповідно до ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання такої заяви, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Аналогічна норма міститься і у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06 квітня 2016 року.

Так, згідно з п.1 розділу 3 зазначеного вище Положення, внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме заява, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

Крім того, норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Отже, досудове розслідування розпочинається вже з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення тощо при явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення до вищої інстанції не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Із заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що скаржник не погоджується з прийнятим суддею Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_5 процесуальним рішенням, зокрема ухвалою від 23.05.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 не мав права оскаржувати невиконання прокурором вимог ст.214 КПК України. При цьому, як встановлено в судовому засіданні дана ухвала була скасована в апеляційному порядку. Сама по собі незгода з судовим рішенням - не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3 від 17.09.2018 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на дії прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області про зобов`язання виконати вимоги ст.214 КПК України при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення на підставі заяви (звернення № 35) ОСОБА_3 від 17.09.2018 року. Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому відсутні підстави про зобов`язання прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області визнати ОСОБА_3 потерпілим.

Керуючись вимогами ст.ст.214, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_3 строк на звернення зі скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області про зобов`язання виконати вимоги ст.214 КПК України при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та визнання потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1