ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №292/153/19
1-кп/293/161/2019

14 березня 2019 року смт Черняхів
Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхів угоду про визнання винуватості від 31.01.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000362 від 15.11.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не військовозобов`язаного, пенсіонера, не працюючого,одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Наприкінці вересня 2018 року, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 на розвалинах колишнього корівника неподалік с. Чехівці Пулинського району знайшов 172 патрони до військової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм., що є боєприпасами, і вирішив їх залишити собі - придбати з метою подальшого незаконного зберігання.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи, що знайдені ним 172 патрони є боєприпасами, переслідуючи мету подальшого їх незаконного придбання та зберігання без передбаченого дозволу, ОСОБА_3 взяв вказані патрони, тим само незаконно їх придбавши. У подальшому, того ж дня, без розриву в часі, ОСОБА_3 переніс вказані боєприпаси до гаражу за місцем свого проживання та заховав на одній з полиць.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому, право такої власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом з тим, ст. 1 Закону України «Про правовий режим військового майна у Збройних Силах України» визначено, що до військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, а також боєприпаси.

Відповідно до розділу 1 п. 2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї у ЗС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04 серпня 2000 року, боєприпасами являються патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.

У відповідності до додатку №1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-XII встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно п. 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладко ствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

При цьому, згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Таким чином, в порушення вищевказаних вимог нормативних актів ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав 172 боєприпаси до стрілецької вогнепальної зброї, проміжні військові патрони калібру 5,45 мм., 11 з яких з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року та 161 патрон з кулею із сталевим осердям, з кулею «ПС» зразка 1974 року, без передбаченого законом дозволу, яке продовжувалось до 16 листопада 2018 року, коли близько 13 години їх виявили та вилучили працівники Пулинського відділення поліції Новоград-Волинського лийсь кого відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

31.01.2019 року між прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області юристом 2 класу ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000362 та підозрюваним в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України в приміщенні Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Косачів 6-а, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України. Підозрюваний у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені, зрозумілі підозрюваному та підтверджені останнім.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, також може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні висловив думку про можливість затвердження угоди. Зазначив, що вимог закону при укладенні угоди дотримано.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що своїми діями, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_3 скоїв злочин передбачений ч.1 ст.263 КК України, що також підтверджується матеріалами даного кримінального провадження, а саме:

-висновком експерта №1/4-331 від 17.12.2018 відповідно до якого надані на дослідження предмети, вилучені у ОСОБА_3 є боєприпасами до стрілецької вогнепальної зброї проміжними військовими патронами калібру 5,45 мм, одинадцяти патронів з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року, та сто шістдесяти одного патрона з кулею із сталевим осередям, з кулею «ПС» зразка 1974 р. Патрони призначені для стрільби з військової нарізної зброї кал. 5,45 мм: автоматів «АКМ-74»і їх модифікації, ручних кулеметів «РПК-74, а також можуть використовуватись для стрільби з мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45х39 мм, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби на ураження.

-висновком експерта №4/7 від 30.01.2019 року, відповідно до якого представлені для дослідження циліндричний предмет в картонному корпусі є піротехнічним засобом військового призначення ручною димовою гранатою РДГ-2Ч (чорного диму), вибухових пристроїв або боєприпасів не належить. Ручна димова граната РДГ-2Ч виготовлена промисловим способом для використання за цільовим призначенням постановки димів.

-постановою про визнання речей речовими доказами;

-копіями довідок Центральної районної лікарні про те, що ОСОБА_3 на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває;

-копією паспорта та пенсійного посвідчення;

-вимогою про судимість;

-довідкою-характеристикою;

-довідкою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_3 на військовому обліку не перебуває;

-довідкою Мартинівської сільської ради про склад сім`ї;

-довідкою Пулинської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості про не перебування ОСОБА_3 на обліку як безробітного, допомогу по безробіттю не отримує.

Укладена між прокурором та підозрюваним угода відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи викладене, умови угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області юристом 2 класу ОСОБА_4 , та підозрюваним в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 відповідають вимогам встановленим КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати по справі складають за проведення судової балістичної експертизи в сумі 1430,00 грн. та за проведення судової вибухо-технічної експертизи сумі 2574,00 грн.

Речові докази: 172 предмети ззовні схожі на боєприпаси калібру 5.45 мм. та один предмет ззовні схожий на димову шашку, які зберігаються в Пулинському відділенні поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому слідстві не обирався.

Суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 31.01.2019 року укладену між прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури Житомирської області юристом 2 класу ОСОБА_4 , та підозрюваним ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання узгоджене сторонами кримінального провадження у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, понесені на проведення судової балістичної експертизи в сумі 1430,00 грн. та на проведення судової вибухо-технічної експертизи сумі 2574,00 грн., що разом складає 4 004 грн. на користь держави - отримувач: УДКСУу м.Житомир(м.Житомир), банк отримувача: УДКСУ м.Житомирі (м.Житомир);Банк отримувача: Казначейство України; МФО899998; код ЗКПО:38035726; рахунок: 6002.В призначенні вказувати код класифікації доходів: 24060300.

Речові докази по справі: 172 предмети ззовні схожі на боєприпаси калібру 5.45 мм. та один предмет ззовні схожий на димову шашку, які зберігаються в Пулинському відділенні поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий- суддя: ОСОБА_1
Копія: вірно
Суддя: