Номер провадження: 11-сс/785/1816/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2018 р., якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 552 300 гривень. У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали становить 60 днів та припиняє свою дію о 13 год. 25.12.2018 р.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім цього ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, не одружений, офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у суспільстві.

Беручи до уваги те, що стороною обвинувачення доведені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у зв`язку із чим слідчий суддя вважав за доцільне застосувати відносно ОСОБА_8 найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням особи підозрюваного, його віку, стану здоров`я, соціально-економічного становища та того факту, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, а також наявності вищезазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави у межах, передбачених п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначила, що приймаючи рішення, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу з таких підстав:
1) слідчим суддею не враховано, що під час розгляду клопотання слідчого, останнім не надано жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 307 КПК України, а пред`явлена підозра є необґрунтованою. Так, висновки експерта не є достатніми прямими доказами вчинення цих злочинів; свідки, протоколи допиту яких додані до клопотання, не були очевидцями факту збуту саме ОСОБА_8 наркотичних засобів; об`єм наркотичних засобів, які видавались працівникам СБУ, та які були направлені на експертне дослідження, суттєво відрізняється, що може вплинути на кваліфікацію злочинів, а також викликає сумнів у правильності експертного висновку;
2) слідчим суддею не враховано того факту, що слідчим та прокурором не доведений жодний ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, що в свою чергу, свідчить про недоведеність неможливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який є для нього занадто жорстким;
3) слідчий суддя визначив непомірний для ОСОБА_8 розмір застави, який з огляду на його стан здоров`я та матеріальне становище є непосильним для нього.
Посилаючись на такі доводи захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити ОСОБА_8 , відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, мінімальний розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 не з`явилась, однак надіслала заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, її доводи підтримала.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частини перша та друга ст. 404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів провадження видно, що 24.10.2018 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а відповідно до санкції зазначеної норми кримінального закону, вона передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали.

З матеріалів, наданих прокурором випливає, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою в період часу 20.04.2018 року по 13.06.2018 року в м. Одесі.

Так, мотивуючі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , слідчий суддя послався в ухвалі на відповідні докази, а саме: протоколами допитів у якості свідків закупників, протоколами допитів у якості свідків понятих, які були присутні при проведені закупок, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрювану з інкримінованим їй злочином.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зокрема, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується наведеними вище доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

При цьому, підстав для визнання перелічених вище доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту не наведено.

Погоджуючись з висновками слідчого судді, щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому його підозрюють, вчиненого групою осіб, а також виходить з того, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших злочинів, є доведеною. Крім того, ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

До того ж, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги захисника, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Так, відповідно до вимог ст. 176 КПК України, запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту затримання підозрюваного, тобто з 26.10.2018 року по 25.12.2018 року.

Разом з тим, таке обрахування строку тримання під вартою є помилковим, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 датоване 24.10.2018 року (а.п. 96), тому з цієї дати обчислюється строк досудового розслідування.

Отже, з урахуванням наведеного вище, строк досудового розслідування спливає 22.12.2018 року, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований або продовжений поза межами строку досудового розслідування.

В той же час, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, не врахував вимоги ч. 4 ст. 176 КПК України та безпідставно визначив строк дії запобіжного заходу відносно нього до 25.12.2018 року, тобто за межами строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

З огляду на зазначені обставини, ухвала слідчого судді щодо строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог закону.

Окрім того, відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, тому, у такому випадку, розмір застави визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З ухвали слідчого судді випливає, що суд визначив заставу в розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 552300 грн., однак такий висновок слідчого судді є помилковим, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне встановити наступне.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством не визначено поняття прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також який період або дата береться за розрахунок цієї суми. Натомість, п.16 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено поняття мінімальної заробітної плати, та вказано, що це грошова сума, що дорівнює місячному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за можливим застосувати аналогію закону щодо визначення розміру одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлену законом на 1 січня календарного року відповідно до загальних положень КПК України та, у зв`язку з тим, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на кожний рік встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України», то відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року 1762 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що сума застави, визначена судом першої інстанції підозрюваному ОСОБА_8 в перерахунку на 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинна складати 528600 грн.

Окрім того, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, з урахуванням особи підозрюваного, його віку, стану здоров`я, соціально-економічного становища, тривалості здійснення противоправної діяльності у складі групи осіб, колегія суддів вважає за необхідним визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528600 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави в межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2018 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ст. слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська УВП №21» строком до 22 грудня 2018 року включно.

Визначити заставу в розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528600 (п`ятсот двадцять вісім тисяч шістсот) гривень.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого або прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині покладення обов`язків передбачених ч. 5 ст.194 КПК України становить 2 (два) місяці, але не більше строку досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4