Справа № 612/150/19
Провадження №1 кп /612/28/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
при секретарі судових засідань - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000028, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02. 2019, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олексіївка Близнюківського району Харківської області, громадянки України, розлученої, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, з середньою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 09 лютого 2019 року, близько 22 год. 20 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину ФОП ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, не реагуючи на зауваження відвідувачів магазину та його працівників, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання поведінки в побуті, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, діючи умисно та з особливою зухвалістю, почала голосно висловлюватися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 , ображала її нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, штовхала та намагалася ударити її ногами. Хуліганські дії ОСОБА_4 тривали протягом 5-10 хвилин, чим перешкоджали нормальній роботі ФОП ОСОБА_7 та призвели до припинення роботи закладу. Не реагуючи на вимоги відвідувачів щодо припинення хуліганських дій, ОСОБА_4 схопила правою рукою волосся голови ОСОБА_3 та потягла, вирвавши шматок волосся, спричинивши ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/16-ЛЗ/19 від 13.02.2019 наступні тілесні ушкодження: гніздне розрідження волосся в правій скронево-тім`яній області з внутрішньо-шкіряним крововиливом в центрі, яке утворилося в результаті їх вивихування, які могли бути спричинені в строк та при обставинах, вказаних потерпілою. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження (згідно п. 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ №6 МОЗ України від 17.01. 1995 р.).
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй злочину визнали повністю та пояснили наступне.
Вона дійсно 09.02.2019 ввечері була в магазині ФОП ОСОБА_7 який вони називають баром де святкували день народження. Вона та потерпіла вживали спиртні напої.
Сварка із потерпілою ОСОБА_3 виникла з тієї причини що та стала «чіплятися» до її хлопця. Потерпіла її також ображала.
Інші обставини, як вони викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію вчиненого злочину, висновок експертизи, обвинувачена ОСОБА_4 не оспорює, у вчиненому розкаюється. Цивільний позов не визнала повністю.
Враховуючи пояснення обвинуваченої, а також те, що вона не оскаржила фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягала на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості її позиції.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів щодо її особи та цивільного позову.
Таким чином суд знаходить вину обвинуваченої повністю доказаною.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , 09 лютого 2019 року в приміщенні магазину ФОП ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо потерпілої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують чи обтяжують їх покарання.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає її щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Дослідженням особи обвинуваченої встановлено.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Олексіївка Близнюківського району Харківської області, громадянка України, не працює, розлучена, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає із співмешканцем по АДРЕСА_2 , раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується як особа щодо якої скарг не надходило.
Із досудових доповідей органу пробації щодо ОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення нею повторних кримінальних правопорушень, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні. Вважають, що за умови звільнення обвинуваченої від відбування покарання із випробуванням, на неї, крім обов`язків визначених у ч.1 ст. 76 КК України доцільно, на підставі ч.2 ст. 76 КК України, покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Суд, враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого злочину, наявність обставин які пом`якшують і обставини яка обтяжує покарання, приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченої буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і відсутні підстави для його обрання до набрання вироком суду законної сили.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Потерпілою по справі ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10000 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 1200 гривень.
Позов мотивований тим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_4 їй завдано фізичного болю, принижено честь та гідність, було ображено нецензурною лайкою в присутності сторонніх людей, вона відчувала сором. Порушено звичайний ритм життя, вона вимушена була витрачати час на звернення до правоохоронних органів, приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, перебувала у стресовому стані. Для організації життя довелося прикладати додаткові зусилля. Зазначає, що витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат, а тому також підлягають стягненню із винної.
Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов ОСОБА_3 не визнала повністю. Вказує, що як вона так і потерпіла були в стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла її також ображала. З цивільним позовом до потерпілої не зверталася.
Суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
До прав потерпілого, відповідно до п.10.ч.1 ст. 56 КПК України, віднесено право на
відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому в ч. 5 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Цивільний позов ОСОБА_3 подано у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.03. 2019 вона визнана цивільним позивачем, а ОСОБА_4 - цивільний відповідачем по справі.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості
Як встановлено судом, 09.02.2019 ОСОБА_4 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, щодо потерпілої ОСОБА_3 умисно допустила нецензурну лайку, тобто ображала її, штовхала потерпілу, спричинила легкі тілесні ушкодження оскільки вирвала з голови шмат волосся. При цьому був порушений відпочинок потерпілої. Суд дійшов висновку що вина обвинуваченої доведена і кваліфікує її дії за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство.
Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченої цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із протиправною поведінкою відносно неї самої, порушенням життєвих звязків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя через отримання тілесних ушкоджень та завдання психологічної травми.
Враховуючи характер, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інші негативні наслідки, а також враховуючи характер неправомірних дій обвинуваченої, її матеріальний та сімейний стан, моральну шкоду суд визначає у розмірі 5 000 гривень, який вважає розумним, виваженим та справедливим, що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
При цьому суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.
Крім того з матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений цивільним позовом потерпілої. Отже розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. є завищеним.
У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1200 грн. необхідно відмовити повністю.
Вбачається, що позовна заява подана саме потерпілою і нею підписана. До позовної заяви лише долучено договір із адвокатом про надання правової допомоги та копії посвідчень адвоката та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Суду не було надано жодного належного доказу сплати потерпілою та отримання адвокатом коштів за надання правової (юридичної) допомоги та на підтвердження дійсного надання ним правової допомоги потерпілій. У судових засіданнях адвокат участі не брав.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою за ч.1 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень).
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, щодо ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , 5000 (п`ять тисяч) гривень, 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншому у задоволенні цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1