УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 , який дії в інтересах володільця майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000489

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката адвоката ОСОБА_2 , який дії в інтересах володільця майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000489

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000489.

В підтвердження доводів клопотання заявник посилається на ті обставини, що ухвалою слідчого судді від 12 липня 2018 року надано дозвіл на обшук з метою вилучення певного переліку майна, проте в частині клопотання про дозвіл на обшук з метою відшукання грошових коштів було відмовлено і таким чином вважають, що слідчий під час обшуку, вилучивши грошові кошти, вийшов за межі ухвали слідчого судді. Також наводить обставини, що грошові кошти вилучені в квартирі ОСОБА_5 , які є його особистими грошовими коштами, походження яких є законним: частково як заробітна плата, частково від третіх осіб на підставі договору позики. Одночасно після проведення слідчих дій підозра ОСОБА_5 не повідомлена, дані про його причетність до вчинення злочину відсутні, таким чином, вважають, що відсутні достатні підстави та розумні підозри, що вилучені грошові кошти мають доказове значення для даного кримінального провадження. Вважає вжиті заходи забезпечення у вигляді арешту особистих грошових коштів неспіврозмірними завданням кримінального провадження, такими, що тягнуть негативні наслідки для власника майна. Одночасно вказали, що зі спливом часу жодних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення обставин незаконного походження грошових коштів в межах кримінального провадження, не проведено, тому вважають відпала потреба в подальшому збереженні арешту.
Представник власника майна в суді підтримав доводи клопотання. Вказав, що існує сукупність обставин, які свідчать, що арештоване майно не може бути доказом у даному кримінальному провадженні, вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 , який не є причетним до злочину, протягом кримінального провадження таких даних, а також даних про набуття майна кримінально протиправним шляхом не встановлено, отже відсутні підстави для збереження арешту майна.
Слідчий, за клопотанням якого було накладено арешт, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, вказавши на те, що проведеним досудовим розслідуванням втановлено непричетність ОСОБА_5 до розслідуваного кримінального провадження, а також законність походження арештованих грошових коштів, а тому у подальшому арешті майна відпала потреба.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання з долученими до нього матеріалами, заслухавши представника володільця майна та слідчого, приходить до наступного .

Так, згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею з матеріалів, долучених до клопотання встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000489

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_1 , -грошові кошти в розмірі 7900000 грн.
При вирішенні питання про необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, слідчий суддя виходив з тих обставин, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, визнане речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є власником. Дійшов висновку про розумність та співмірність такого заходу забезпечення завданням кримінального провадження.
Також, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 не є особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, підозрюваним або обвинуваченим у розслідуваному кримінальному провадженні.

При цьому також встановлено, що арештовані грошові кошти, належні ОСОБА_5 , мають законне походження, що також підтвердив слідчий у кримінальному провадженні слідчому судді під час судового засідання.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що арештоване майно, яке визнано речовими доказами, не містить у собі відомостей, які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження, при цьому не є здобутим внаслідок кримінально-протиправної діяльності ОСОБА_5 , що підтвердив слідчий у судовому засіданні, а тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що насьогодні відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, належного ОСОБА_5 та про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали подальший арешт її майна, а відтак наявні достатні підстави для скасування арешту майна - грошових коштів ОСОБА_5 , накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05 листопада 2018 року.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який дії в інтересах володільця майна ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05 листопада 2018 року, на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти у розмірі 7 900 000 (сім мільйонів дев*ятсот) гривень.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1