Ухвала
Іменем України
08 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 753/5247/16-к
провадження № 51-1380ск19
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року,
встановила:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2009 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців,
засуджено за:
- ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року) ОСОБА_5 зараховано у строк покарання час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 20 лютого 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 19 липня 2014 року приблизно о 14.40 год., перебуваючи на території житлового масиву «Осокорки», незаконно, не маючи дозволу власника, через металеву фіртку зайшов на подвір`я огородженої земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , та, розбивши віконне скло, незаконно проник у житловий будинок ОСОБА_6 .
Крім того, 01 серпня 2014 року близько 10.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_7 ноутбук марки «ACER V-3-7711G 33116» вартістю 10 000 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_5 15 та 21 серпня 2014 року, діючи повторно, таємно проник через вікно першого поверху всередину приватних будинків, які знаходяться в м. Києві за адресами: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 , ділянка АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав: майно потерпілої ОСОБА_8 вартістю 5 500 грн, майно потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 3 370 грн, а також майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 389,99 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілим матеріальних збитків на вказані суми.
Крім того, 05 серпня 2016 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці біля балкону квартири АДРЕСА_8 , у невстановленої досудовим слідством особи за 200 грн для власного вживання без мети збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований невстановленою масою, що знаходився в медичному шприці одноразового використання місткістю 2 мл, частину якого одразу ж приблизно о 17.05 год. вжив, а решту масою 0,016 г поклав до своєї наплічної сумки чорного кольору, та, зберігаючи для власного вживання без мети збуту, незаконно перевіз на маршрутному таксі до вул. Здолбунівської у м. Києві. В цей же день приблизно о 18.00 год. по вул. Здолбунівська, 3-б в м. Києві працівниками поліції у ОСОБА_5 вилучено медичний шприц місткістю 2 мл, в якому знаходилася рідина коричневого кольору, яка в своєму складі містить особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,016 г.
Крім цього, 24 жовтня 2016 року приблизно о 20.30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: вул. Бориспільська, 9 в м. Києві, за грошову винагороду у сумі 450 грн повторно незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи кристалічну речовину білого кольору масою 0,222 г, яка у своєму складі містить наркотичний засіб метадон масою 0,149 г, яку поклав до правої шкарпетки, в яку був одягнутий. Після цього, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, ОСОБА_5 направився за місцем свого проживання, однак приблизно о 20.30 год. біля світлофору біля входу в магазин «Велика Кишеня», що розташований за вищевказаною адресою, був зупинений працівниками поліції та добровільно видав наркотичний засіб метадон, масою 0,149 г.
Крім того, 22 січня 2017 року ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час біля будинку №67-А по вул. Харківське Шосе в м. Києві підібрав, тим самим повторно незаконно придбав без мети збуту раніше замовлений у невстановленої досудовим розслідуванням особи для власного вживання наркотичний засіб метадон, масою 0,041 г, який знаходився у поліетиленовому пакеті з пазовим замком, який поклав до правої шкарпетки, в яку був одягнутий. Після цього, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, ОСОБА_5 направився до свого місця проживання, однак приблизно о 18.15 год. біля будинку № 34 по вул. Російська в м. Києві був зупинений працівниками поліції та добровільно видав паперовий згорток паперу з кристалічною речовиною масою 0,041 г, яка в своєму складі містить наркотичний засіб метадон, масою 0,037 г.
Крім цього, 03 жовтня 2017 року ОСОБА_5 приблизно о 18.00 год., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці біля озера «Тягле» в м. Києві, незаконно шляхом підбору знайденого придбав 9 патронів калібру 7,62 мм (7,62x39), які належать до боєприпасів та є бойовими проміжними патронами, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби. Вказані патрони ОСОБА_5 поклав до правої кишені куртки, де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до виявлення їх працівниками поліції в ході огляду 04 жовтня 2017 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року зазначений вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_5 шляхом пом`якшення призначеного йому покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.
Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд першої інстанції взяв до уваги характер та тяжкість вчинених злочинів, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2006 року з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів синдром залежності. Крім того, судом враховано стан здоров`я ОСОБА_5 , який обтяжений рядом тяжких хронічних захворювань.
Повною мірою врахувавши вказані обставини в їх сукупності, а також розмір завданої матеріальної шкоди, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих, зваживши на пом`якшуючу покарання обставину щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі.
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість не вбачається. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі захисника.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги засудженого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, а також щодо можливості застосування до нього положень ст. 69 КК України, які аналогічні доводам касаційної скарги його захисника, та із зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
При цьому суд апеляційної інстанції, стверджуючи про відсутність підстав для пом`якшення призначеного засудженому покарання шляхом застосування положень ст. 69 КК України, слушно зазначив, що навіть з урахуванням наявності таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття, добровільне відшкодування потерпілим завданих збитків та перебування на утриманні бабусі, з огляду на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та кількість епізодів злочинної діяльності, призначене ОСОБА_5 покарання по своєму виду та розміру є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів. Визнані ж судом обставини, що пом`якшують ОСОБА_5 покарання, не є такими, що у даному випадку істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів, оскільки ОСОБА_5 призначено покарання за сукупністю вищевказаних злочинів із врахуванням всіх обставин, на які захисник посилається у касаційній скарзі. При цьому наявність у засудженого тяжких хвороб не є такими обставинами, що знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, і не є підставою для застосування положень ст. 69 КК України.
Також слід зазначити, що застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів, є неприпустимим, що, як убачається зі змісту касаційної скарги, залишилось поза увагою захисника, який, формулюючи вимоги до суду касаційної інстанції, не вказав, за який із вчинених злочинів суд має призначити засудженому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
З огляду на наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3