КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ "Санган", на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 та накладено арешт на корпоративні права ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) у вигляді 100% частки статутного капіталу ТОВ «Санган» (), що становить 10 000, 00 грн. у вигляді заборони розпоряджатися цими правами.

Згідно ухвали місцевого суду, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ТОВ "Санган", подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі не встановлено, як позбавлення корпоративних прав ТОВ "Санган" () може вплинути на хід кримінального провадження, яка мета накладення даного арешту та підстава для обмеження товариства, його директора і власника корпоративних прав.
Вважає, що при розгляді клопотання суд прийшов до хибного висновку, та наклав арешт на корпоративні права в порушення вимог ст. ст. 170-173 КПК України.
Зазначає, що в ухвалі суду взагалі не зазначено обґрунтування накладення арешту на корпоративні права ТОВ "Санган" (). Крім того, взагалі не відомо, як суд та прокурор дійшли висновку, що заборона та арешт корпоративних прав є необхідним для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням передачі або відчуження, чи для прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних до відповідальності.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 , який є директором ТОВ "Санган", не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому посилання прокурора на вчинення ним злочинної діяльності є безпідставним.
Посилається на те, що судом жодним чином не обґрунтовано, як корпоративні права ТОВ "Санган" відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
Також вказує, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. ст. 171, 172 КПК України, оскільки містить неправдиві відомості та було розглянуто без повідомлення та участі власника майна.
В підсумку зазначає, що судом не було враховано негативні наслідки накладення арешту на майно.
Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику власника майна та/або його представника та лише 29.12.2018 року власник майна дізнався про існування оскаржуваної ухвали із Єдиного державного реєстру судових рішень.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 19.12.2018 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, слідчим відділом Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0011700 від 02.09.2017 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України.
18.12.2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) у вигляді 100% частки статутного капіталу ТОВ «Санган» (), що становить 10 000, 00 грн. у вигляді заборони розпоряджатися цими правами, посилаючись на те, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, на нього слід накласти арешт.
19.12.2018 року ухвалою слідчого судді Деснянськогорайонного суду міста Києва клопотання прокурора було задоволено.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на корпоративні права ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) у вигляді 100% частки статутного капіталу ТОВ «Санган» (), що становить 10 000, 00 грн. у вигляді заборони розпоряджатися цими правами, з тих підстав, що вони є речовими доказами в даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у діяльність власника майна з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути втрачене, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Посилання представника власника майна на те, що арешт на майно товариства було накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.
Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, вказівка апелянта на те, що слідчим суддею було безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України накладено арешт на майно, оскільки повідомлення про підозру власнику майна в рамках даного кримінального провадження не вручено, у зв`язку з чим, на думку апелянта, у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
Твердження апелянта про те, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, безпідставно не викликав для участі в судовому засіданні власника майна, чим позбавив можливості останнього прийняти участь в судовому розгляді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання детектива про арешт майна без повідомлення власника майна, з огляду на те, що в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_9 , який діє в інтересах ТОВ "Санган",строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року.
Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року, якою задоволено частково клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , та накладено арешт на корпоративні права ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) у вигляді 100% частки статутного капіталу ТОВ «Санган» (), що становить 10 000, 00 грн. у вигляді заборони розпоряджатися цими правами, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ "Санган", - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/839/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1