Справа № 594/843/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві кримінальне провадження №0000188 про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 08 серпня 2017 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч.1 ст.126 КК України, до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт; 26 квітня 2016 року вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 квітня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, до арешту на строк 2 місяці, покарання не відбув, 22 травня 2018 року вироком Борщівського районного суду Тернопільської області, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 20 днів, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2018 року біля 11.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Бур`янівська,12, в с.Кудринці Борщівського району Тернопільської області, де знаходився автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, переконавшись що його протиправних дій ніхто не бачить, підійшов до вищевказаного автомобіля який належить на праві користування потерпілому ОСОБА_6 , засунувши руку всередину через опущене скло передніх водійських дверцят, відчинив їх та викрав із салону вищевказаного транспортного засобу мобільний телефон торгової марки «Huawei»/P8 Line модель «ALE-L21» IMEI НОМЕР_2 вартістю 1643,33 грн., разом із стартовим пакетом (сім карткою) «Київстар» вартістю 25 гривень, що знаходився на передньому водійському сидінні та належав ОСОБА_6 .

Всього ОСОБА_3 викрав майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 1668,33 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення і просив не досліджувати докази під час судового розгляду, а обмежитися лише його допитом.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 суду показав, що 04 липня 2018 року близько 11 години йшов на роботу. На вулиці побачив автомобіль марки «Жигулі». На вулиці нікого не було і він, переконавшись, що його ніхто не бачить, відкрив дверцята автомобіля з боку водія і забрав мобільний телефон, який знаходився на сидінні водія. В подальшому до нього приїхали працівники поліції, яким він добровільно видав викрадений телефон.У вчиненому розкаюється.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире розкаяння у вчиненому і активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення за даним вироком вчинено після ухвалення щодо нього вироку Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 квітня 2016 року та під час іспитового строку за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року, який набрав законної сили 01 серпня 2018 року, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

При цьому суд враховує вимоги п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, згідно якого за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Питання судових витрат по справі слід вирішити у відповідності до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 квітня 2016 року у виді 2 (двох) місяців арешту, що згідно ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 2 (двом) місяцям позбавлення волі, та частково приєднати невідбуте покарання за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази по справі:

-мобільний телефон «Huawei» білого кольору, IMEI НОМЕР_2 , разом із стартовим пакетом (сім картою) «Київстар» (№ НОМЕР_3 ), які передані потерпілому ОСОБА_6 залишити у його власності.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 572 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи № 6-541/18 від 13 липня 2018 року та 715 грн. за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-575/18 від 13 липня 2018 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий