Ухвала

10 січня 2019 року

м. Київ
справа № 593/1248/16 провадження № 51-8640ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року відносно ОСОБА_6 ,
встановив:
За вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115, ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 6841 грн 12 коп. витрат на проведення експертизи.
Апеляційний суд Тернопільської області ухвалою від 04 липня 2018 року зазначений вирок місцевого суду відносно ОСОБА_6 в порядку ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) змінив у мотивувальній частині.
У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_5 ставить вимогу про зміну оскаржених судових рішень та призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на вказані судові рішення залишено без руху з наданням п`ятнадцятиденного строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Копію цієї ухвали захисник отримав 17 грудня 2018 року.
В установлений судом касаційної інстанції строк представник потерпілої повторно звернулась до суду касаційної інстанції із заявою про усунення недоліків касаційної скарги.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_5 та долучені до неї документи, Верховний Суд дійшов такого.
Касаційну скаргу ОСОБА_5 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). А саме, останньою не були зазначені конкретні порушення закону, які є підставою для зміни або скасування судових рішень, не було наведено обґрунтування на підтвердження таких доводів; вимоги представника потерпілої до суду касаційної інстанції були викладені без урахування положень ст. 437 КПК.

У заяві, поданій ОСОБА_5 на усунення недоліків її скарги, вона не змінила своїх вимог до касаційного суду, залишивши поза увагою те, що суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання. Крім того, вказуючи на невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ОСОБА_5 не обґрунтувала своїх доводів, а отже не усунула недоліків касаційної скарги.
З огляду на викладене, касаційна скарга представника потерпілого подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Саме такі обставини були встановлені Верховним Судом, а тому касаційна скарга ОСОБА_5 на судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягає поверненню.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3