Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7656/18
Провадження №1-кп/523/445/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2019 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

представника служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0004863 від 22.09.2017р. за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Любашівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого неофіційно торговим представником, не одруженого, раніше не засудженого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (орендована квартира).

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, -

Встановив:

16.09.2017 року приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин та словесного конфлікту з раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_7 , діючи навмисно, наніс останньому удар кулаком в область обличчя, після чого повалив на землю, сівши зверху, завдав ще декілька ударів в обличчя, в той момент, коли потерпілий намагався піднятися, вдарив ще один раз ногою в обличчя, спричинивши ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи за №2504 від 3.10.2017р. тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням кісткових уламків, садна обличчя, які утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися, якими могли бути руки, ноги. Закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків викликали розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів, що за критеріями п.п.2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Садна обличчя, як окремо так і разом мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів та за критеріями п.п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, пояснивши, що дійсно у вересні 2017 року приблизно о 15:00 годині, знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , де на майданчику побачив бійку між неповнолітніми хлопцями. Підійшовши до них, поцікавився що відбувається, хотів розборонити, але йому сказали не втручатися, в ході розмови між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого він штовхнув потерпілого, зав`язалася боротьба, вони разом впали на землю, де наніс ще декілька ударів кулаком в обличчя. Він перший підвівся з землі, вдарив ОСОБА_7 ногою в область обличчя, після чого через декілька хвилин пішов з двору.

Вину визнає в повному обсязі, не заперечуючи, той факт, що наніс ОСОБА_7 удари в область обличчя, висновок судово-медичної експертизи не оспорює, просив вибачення у потерпілої сторони, висловлюючи щире каяття.

Потерпілий ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні, підтвердив обставини кримінального правопорушення, пояснивши, що у вересні 2017 року у денний час вийшов на вулицю, де побачив у дворі конфлікту ситуацію між хлопцями, серед яких виникла бійка. Вони розборонили хлопців, стояли розмовляли, коли до них підійшов ОСОБА_8 . Між ним та обвинуваченим виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 наніс йому удар в обличчя, вони вчепилися один в одного, почалася боротьба, від чого вони разом впали на землю. ОСОБА_8 , прижавши його, що б він не рухався, продовжував наносити удари в обличчя, після чого встав, наніс ще один удар ногою в обличчя. Коли він отямився, ОСОБА_8 вже відходив від нього. Внаслідок нанесених ударів у нього були тілесні ушкодження, а саме синці на обличчі, перелом носу, струс мозку. Цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлений.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого, потерпілого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, ніким із учасників процесу не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_8 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст.125 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпечність скоєного діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв злочин, будучи у неповнолітньому віці, позитивно характеризується за місцем мешкання, має міцні соціальні зв`язки, а саме родину, умови життя та виховання (виховувався у багатодітній сім`ї), те, що він на теперішній час працює, хоча неофіційно, відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, негативне відношення до скоєного діяння,

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, повне визнання своєї провини, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновки досудової доповіді сектору ювенальної пробації м Одеси стосовно ОСОБА_8 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що родина проживає у власному будинку, зауважень до умов проживання сім`я не має, обвинувачений виховувався в багатодітній сім`ї, веде нормальний спосіб життя, на теперішній час працює неофіційно торговим представником компанії «Львівське ТТ», розуміє проблеми власної поведінки, з характеризуючих даних відомо, що юнак зарекомендував себе дисциплінованим, самостійним, працьовитим, товариським, комунікабельним, ймовірність ризику повторного вчинення злочину є низькою, у зв`язку з чим орган пробації дійшов до висновку, що неповнолітній виховується в сприятливих умовах, але конфліктні ситуації можуть спровокувати у хлопця прояви неконтрольованої поведінки, тому вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду збоку уповноваженого органу з питань пробації та застосування соціально-виховних заходів.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_8 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та за відсутністю клопотань учасників процесу запобіжний захід відносно обвинуваченого у ході судового провадження не обирався.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися. За змістом обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання, суд, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин будучи неповнолітнім, спосіб та умови виховання, негативне ставлення ОСОБА_8 до скоєного діяння, який просив вибачення у потерпілого, приймаючи до уваги висновки досудової доповіді та думку прокурора, законного представника потерпілого щодо міри покарання стосовно обвинуваченого, відсутність матеріальних збитків, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, тобто у розмірі 850 гривень.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

Матеріали кримінального провадження 0004863 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2017 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: