УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) в рамках кримінального провадження № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України,
в с т а н о в и в:
24.10.2018 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) в рамках кримінального провадження № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, в якій заявник просив суд скасувати арешт на безготівкові грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» (), накладений вищевказаною ухвалою.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) було накладено арешт на безготівкові грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» (). На думку заявника, вказаний арешт накладений не обґрунтовано, а потреба у його застосуванні відпала, оскільки уже більш ніж рік, що минув з моменту накладення арешту, жодних слідчих дій стосовно ОСОБА_4 та її рахунків не проводились, її не було визнано особою, яка завдала матеріальну шкоду, або несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного чи обвинуваченого. Крім того заявник зазначив, що збереження накладеного арешту позбавить ОСОБА_4 права отримати належні їй кошти навіть у разі закриття кримінального провадження.

У судове засідання заявник та слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду клопотання не з`явились. При чому заявник надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. За таких обстави суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання без участі осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, задоволено та накладено арешт зокрема на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Банк Камбіо» (). Крім того, було вирішено питання про заборону посадовим особам ПАТ «Банк Камбіо» (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти, на які накладено арешт.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказані грошові кошти послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій.

Водночас, враховуючи те, що старший слідчий з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , яка здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000135 від 09 листопада 2016 року, в судове засідання не з`явилась та документально не підтвердила факт незаконного походження арештованих грошових коштів, які належать ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Банк Камбіо» (), відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року на зазначені грошові кошти, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 задоволенню.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 09 листопада 2016 року, питання про арешт грошових коштів вирішено ухвалою слідчого судді від 21 грудня 2016 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованих грошових коштів не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_4 на таке майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) в рамках кримінального провадження № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, задовльнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) у кримінальному провадженні № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, на безготівкові грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» ().

Скасувати заборону посадовим особам ПАТ «Банк Камбіо» (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати безготівкові грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» ()

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1