ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/465/19 Головуючий 1ї інстанції - ОСОБА_1
Справа №640/4701/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4 березня 2019 року, якою розглянуто клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000905 від 01.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4 березня 2019 року розглянуто клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000905 від 01.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та накладено арешт на автомобіль ТАТА р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить ТОВ «НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МАСЛОЖИРОВИЙ КОМБІНАТ», шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування. Місцем зберігання автомобіля ТАТА р.н. НОМЕР_1 , визначено спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 107.
В частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4 березня 2019 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль. Окрім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ували слідчого судді, мотивуючи це тим, що ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику та без участі власника майна чи його представника, а копія оскаржуваного судового рішення була отримана 11.03.2019 року. Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, представник власника майна посилається на те, що автомобіль було передано слідчим представнику власника майна на підставі письмового зобов`язання про зберігання. Вважає, що слідчим суддею в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України не оцінено співрозмірність та розумність обмеження права власності. Слідчим суддею зроблено необгрунтований висновок про те, що транспортний засіб має значення для забезпечення кримінального провадження та є доказом злочину. Суду не було надано доказів того, що майно отримане злочинним шляхом чи є знаряддям вчинення злочину. Прокурором не було надано розрахунку розміру шкоди, в кримінальному провадження не заявлено цивільного позову, не повідомлено жодній особі про підозру. Зазначає, що клопотання було розглянуто з порушенням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, з порушенням принципу змагальності сторін. Власників майна було обмежено в праві на судовий захист. Слідчим не було доведено необхідності у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Вислухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для вирішення питання щодо поновлення апеляційного строку, оскільки такий строк апелянтом не порушений, та не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Харківською місцевою прокуратурою № 2 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000905 від 01.03.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
01.03.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшли матеріали клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про накладення арешту на автомобіль ТАТА р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить ТОВ «НОВОВОДОЛАЗЬКИЙ МАСЛОЖИРОВИЙ КОМБІНАТ», шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу шляхом долучення його до матеріалів кримінального провадження. Необхідність у накладенні арешту на це майно слідчий обґрунтував тим, що 28.01.2019 року, на майданчику огляду транспортних засобів сервіс-центру МВС в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 62 було виявлено автомобіль ТАТА д.н. НОМЕР_1 із зміненим номером двигуна. Згідно акту огляду експертом НДЕКД МВС України ОСОБА_8 транспортного засобу та реєстраційних документів, ідентифікаційний номер двигуна автомобіля ТАТА LPT д.н. НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 знищений, шляхом видалення таблички з номером двигуна. Посилаючись на те, що автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, з метою проведення експертизи у кримінальному провадження, слідчий просив накласти на нього арешт.
Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів клопотання слідчого та з метою забезпечення проведення експертиз автомобіля, який міг зберегти сліди вчинення кримінального правопорушення, для фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення прийняв рішення про задоволення клопотання саме в цій частині. Оскільки актом огляду не встановлено змін у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу слідчий суддя не встановив підстав для задоволення клопотання в цій частині.
З огляду на матеріали клопотання колегія суддів вважає обгрунтованим такий висновок слідчого судді, та не вбачає підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не грунтуються на матеріалах справи, оскільки під час огляду транспортного засобу було виявлено, що ідентифікаційний номер двигуна знищений шляхом зняття таблички з номером. Статтею 290 КК України передбачена кримінальна відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу. Враховуючи, що в даному випадку має місце знищення ідентифікаційного номера двигуна, небезпідставним є висновок слідчого судді про те, що вказаний автомобіль міг зберегти сліди вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що є самостійною підставою для накладення арешту на таке майно. При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Доводи представника власника майна щодо порушення строків розгляду є необгрунтованими, оскільки слідчий з клопотанням про арешт майна звернувся 01.03.2019 року, клопотання було розглянуто слідчим суддею 04.03.2018 року, з урахуванням вихідних 2 та 3 березня строки розгляду не порушені. Принцип змагальності сторін також не порушений, оскільки матеріали справи містять заперечення представника власника майна, а проведення розгляду клопотання про арешт майна за відсутності учасників кримінального провадження не є порушенням норм КПК України. Крім того, власник майна, володілець чи їх представники не позбавлені можливості звернутися до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту майна. З огляду на необхідність встановлення всіх обставин, за якими здійснюється досудове розслідування, проведення експертиз з вилученим автомобілем, враховуючи його відповідність ознакам речового доказу, судова колегія не встановила підстав для задоволення апеляційних вимог. Вимоги клопотання щодо необхідності арешту транспортного засобу, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст. 98,170, 376, 392, 393, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4 березня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді