Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0000127 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Неньковичі, Зарічненського району, Рівненської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України,з участю:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Також судом вирішено питання речових доказів у провадженні.

Як встановлено судом, 06 липня 2018 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю власника житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна, проник до господарського приміщення призначеного для зберігання продуктів харчування (погребу), звідки умисно викрав одну скляну банку ємністю два літри та одну скляну банку ємністю один літр консервованого м`яса. Загальна вартість викраденого 280,00 гривень.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор просить вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року змінити в частині призначеного покарання, ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт, в решті вирок залишити без змін. Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що підлягає застосуванню. Зазначає, що суд у резолютивній частині вироку приймаючи рішення щодо обрання ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом - згідно із положеннями ч.1 ст.69 КК України та призначаючи його у виді громадських робіт вказаної норми закону не навів.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який просить задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому, колегією суддів не переглядаються.

Разом з тим, переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, такими, що заслуговують на увагу, доводи прокурора про те, що ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 , судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, в резолютивній частині вироку при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, не зазначено про застосування положень ст. 69 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 374 КПК, яка визначає зміст вироку, у резолютивній частині вироку, коли призначається більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, при зазначенні обраної судом міри покарання робиться посилання на статтю 69 Кримінального кодексу України.

Положеннями п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», (щодо призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України), передбачено, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції, з врахуванням всіх обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, вирішив перейти до іншого більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції вказаної статті, і призначив останньому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 120 годин громадських робіт.

В той же час, в резолютивній частині вироку судом не було зазначено, що за ч.3 ст. 185 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 призначається покарання, із застосуванням безпосередньо ст. 69 КК України, що суперечить вищезазначеним вимогам закону.

За таких обставин, при ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 , в частині призначення останньому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, передбачене п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України, що, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вказаного судового рішення, шляхом внесення в резолютивну частину вироку вказівки про застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки така зміна не погіршує становище обвинуваченого, а також вказівку про призначання покарання у виді 120 годин громадських робіт, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ч.1 ст.413 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3