В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2018 Справа №607/9200/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000056 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше не судженого, з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України та угодою про визнання винуватості, -
встановив:
ОСОБА_5 , будучи солдатом - військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , порушуючи вимоги ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду не маючи дозволу командування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин 20 лютого 2017 року в 8 год. 30 хв. і до 8 год. 30 хв. 24 листопада 2017 року умисно не з`являвся у розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , тобто не виконував свої службові обов`язки. Він не вживав заходів для повернення до військової частини, маючи змогу це зробити, а проводив час на власний розсуд за місцем проживання - АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні прокурор надав угоду про визнання винуватості від 16 листопада 2018 року укладену між ним та обвинуваченим. Згідно з цією угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання передбаченого ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладенням на нього обв`язків повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості між ним і прокурором укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Він розуміє, що наслідком невиконання угоди про визнання винуватості може бути кримінальна відповідальність, яка передбачена ст.389-1 КК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.
Прокурор пояснив, що угоду укладено добровільно. Він розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що угоду укладено добровільно. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Отже, ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду війсковослужбовцем. Його дії кваліфіковано правильно.
Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його молодий вік, характеристику і те, що він раніше не суджений, обставину, яка пом`якшує покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини. Враховуючи умови угоди про визнання винуватості, з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити узгоджене сторонами покарання передбачене ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі, в порядку ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановити іспитовий строк та покласти на нього обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Керуючись статтями 314, 373-376, 392 - 395, 468 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 листопада 2018 року укладену між прокурором Військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1