печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001840 від 01.08.2018 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

18.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001840 від 01.08.2018 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

19 березня 2019 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, через канцелярію суду подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001840 від 01.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідування вказаного кримінального провадження, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України при наступних обставинах: наказом Голови Державної служби України з питань праці (далі - Держпраці) ОСОБА_5 від 29.04.2016 № 29-кт ОСОБА_4 призначено на посаду начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області.

22.01.2019 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369 2, ч. 1 ст. 358 КК України.

Так досудовим розслідуванням встановлено, що 27.10.2016 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи той факт, що 19.10.2015 він перебуваючи тимчасово окупованій території АР Крим, особисто в приміщенні ОУ ФМС Росії по Республіці Крим в м. Керч розташованому за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Комарова,7, отримав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , який виданий 21.09.2015 ОУ ФМС Росії по Республіці Крим в м. Керч, тобто він став громадянином Російської Федерації, діючи умисно, власноручно заповняючи особову картку державного службовця ОСОБА_4 № 189, форма якої затверджена наказом Національного агентства України з питань державної служби № 156 від 05.08.2016, вніс до графи 15.2 запис про те що він «не є громадянином іншої країни».

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частинами 1,3 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно даних реєстру транспортних засобів МВС України за громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки CHEVROLE CAPTIVA державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно даних реєстру транспортних засобів МВС України станом на 16.08.2018 автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT д.н.з. НОМЕР_3 належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT д.н.з. НОМЕР_3 було знято з реєстрації та продано згідно договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №6341/2018/1101644 від 12.09.2018.

Тобто з 12.09.2018 власником автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO SPORT д.н.з. НОМЕР_3 стала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а на автомобіль видано нові номерні знаки НОМЕР_4 .

Сторона обвинувачення вважає, що продаж автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO SPORT громадянкою ОСОБА_7 громадянці ОСОБА_8 була фіктивною та спрямованою на уникнення можливого арешту та конфіскації даного транспортного засобу.

Так у відповідності до даних МВС України 17.11.2018 працівниками батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області було складено постанову про адміністративне порушення №ВР/333909 за перевищення встановлених обмежень щодо швидкості руху на громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка керувала транспортним засобом марки MITSUBISHI PAJERO SPORT номерний знак НОМЕР_4 . Тобто, уже після здійснення продажу авто громадянці ОСОБА_8 , автомобілем продовжує користуватись ОСОБА_6 .

Крім цього, згідно із листа УСБ України в Донецькій та Луганській областях від 13.03.2019 транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO SPORT державний номерний знак НОМЕР_4 на протязі 2018-2019 років фактично використовує громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дружиною ОСОБА_4 .

Прокурор вказує, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, запобігання можливості приховування коштів отриманих протиправним шляхом, їх втрати, перерахування на інші рахунки, виникла необхідність у накладенні арешту на кошти, які розміщені на рахунках перелічених вище юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п.п. 2-3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання.
Також санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачена конфіскація майна одержаного злочинним шляхом.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Разом з цим, клопотання підлягає частковому задоволенні, оскільки прокурором не доведено необхідності заборони користування вказаним транспортним засобом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України, -
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001840 від 01.08.2018 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки CHEVROLE CAPTIVA державний номерний знак НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною його розпорядження. та відчуження

В решті вимог клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1