Справа № 496/2082/18
Провадження № 1-кп/496/29/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , командира відділення начальник радіостанції відділення командно штабних машин взводу командно штабних машин центру зв`язку військової частини НОМЕР_1 , старшині 2 статті,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 408 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України оголошено часткову мобілізацію.

29.03.2017 року між Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командувача ІНФОРМАЦІЯ_2 контр-адмірала ОСОБА_7 , з одного боку та громадянином України ОСОБА_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах сержантського і старшинського складу.

12.04.2017 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 86 ОСОБА_6 призначено на посаду начальника радіостанції (Р-142Н) радіовзводу радіороти батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків військової частини та на всі види забезпечення. Тобто з цього ж дня ОСОБА_6 набув статус військовослужбовця та розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

31.03.2018 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 11 РС ОСОБА_6 призначено на посаду командира відділення - начальника радіостанції відділення командно штабних машин взводу командно штабних машин центру зв`язку зазначеної частини.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

З 12.04.2017 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 до подальшого місця проходження військової служби, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_6 , о 08 годині 00 хвилин 19.04.2018 року будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, та проходячи її за контрактом на посаді командира відділення начальник радіостанції відділення командно штабних машин взводу командно штабних машин центру зв`язку частини НОМЕР_1 , умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, вчинив нез`явлення на службу до зазначеної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах встановлених в судовому засіданні, у вчиненому розкаюється.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив за недоцільне дослідження інших доказів у провадженні.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 винний у вчиненні кримінального правопорушення, та його дії кваліфікує відповідно до ч. 3 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 3 ст. 408 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Біляївського міськрайонного відділу з питань пробації щодо ОСОБА_6 , визначено, що Біляївський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.

Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому можливо та слід призначити з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на експертні дослідження відсутні.

Керуючись ст.ст. 372,374 КПК України, ч. 3 ст. 408 КК України суд,

У Х В А Л И В

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання відповідно до ч. 3 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

17 січня 2019 року