Справа № 538/1223/18
Провадження № 1-кп/539/362/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №00000323 від 30.06.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юсківці Лохвицького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, студента 2 курсу Національного університету фізичного вихованні і спорту України, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
та представника потерпілої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
30 червня 2018 року у нічний час ОСОБА_3 перебував у приміщенні розважального закладу «Абріколь», що знаходиться за адресою м. Лохвиця вул. Перемоги, 16 Полтавської області де відпочивав у компанії знайомих.

Відпочиваючи у вказаному закладі, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 30.06.2018 року близько 01 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні розважального закладу «Абріколь» за адресою м. Лохвиця вул. Перемоги, 16 Полтавської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше трьох ударів руками, стиснутими у кулак в обличчя та голову ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці вчинення злочину.

Згідно висновку судово-медичного експерта №58/а від 09.07.2018 року смерть ОСОБА_8 настала внаслідок тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток лицевого відділу черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, довгастого мозку, стовбуру та мозочку.

Під час вказаної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні пошкодження: тупа черепно-мозкова травма у вигляді синця обох повік лівого ока, крововиливів в м`які тканини обличчя, тім`яної та потиличної ділянок голови, переломів лобного відросту виличної кістки та перелом великого крила клиноподібної кістки, крововиливів в місцях переломів кісток очниці з частковим переходом на скроневий м`яз масивних, зливних субарахноїдальних крововиливів по всіх поверхнях обох півкуль головного мозку з переходом на довгастий мозок, стовбур конвекситальну та базальну поверхні правої та лівої півкуль мозочка, забою речовини лобно-скроневих долей зліва.

Вищевказані ушкодження по своєму характеру є прижиттєвими, могли утворитися в час 30.06.2018 року від не менше ніж триразової дії тупого (-их), твердого (-их), предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути руки зігнуті у кулак, ноги у взутті або будь-які інші предмети з подібними характеристиками і відносно живої особи, вищевказаний комплекс пошкоджень відповідає тяжким тілесним ушкодженням, як небезпечним для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, які потягли за собою смерть.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що вину визнає повністю, як і цивільний позов. У вчиненому розкаюється. Про обставини повідомив наступне, 14.06.2018 виповнилось 18 років, отже друзі наполягали на святкуванні цієї дати. Так, як наступного дня мав намір їхати до Києва, оскільки влаштувався на роботу, то спиртного не вживав, лише пив безалкогольне пиво. У компанії був разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спочатку з ними поїхали у с.Луку Лохвицького району до бабусі де святкували, а потім поїхали у Лохвицю у нічний клуб «Абріколь» У приміщенні кафе знаходився знайомий ОСОБА_11 до якого сіли за столик. Під час святкування танцювали. Коли танцював відчув поштовх у спину, побачив, що штовхав ОСОБА_12 . Через певний проміжок часу ОСОБА_8 знову штовхнув, у відповідь його відштовхнув. Артур хотів захватити руки, але швидко вирвався та наніс 2 удари у ділянку щелепи. Після отриманих ударів потерпілий відійшов, трохи постояв та знову попрямував назустріч. Не дочекавшись активних дій з його боку, наніс ще 2 удари у щелепи потерпілому. Від ударів він «скотився» по стіні, більше йому ударів не наносив, пішов із закладу. Бачив, що потерпілий був добре п`яний. Словесних образ у адресу один одного не було, лише обмінялись кивками один до одного. Вважає, що конфлікт розпочав ОСОБА_12 . Таких тяжких наслідків не хотів, умислу на завдання такої непоправної шкоди не мав. Допомоги потерпілому не надавав, оскільки до потерпілого підійшло багато його друзів і тому боявся, щоб не стали вони його бити. Додому потрапив близько 3 чи 4 ночі. На наступний день у 14-00 год збирався їхати до ОСОБА_13 , але був затриманий працівниками поліції.
Під час допиту сказали, що ОСОБА_12 помер, після чого стало погано та викликали швидку допомогу. Вказана звістка шокувала. Працівники поліції погрожували під час допиту, говорили, що підключать струм. Під час допиту мав державного адвоката. На зміст показів впливала поліція.
На запитання суду щодо звернення з приводу неправомірних дій працівників поліції до відповідних служб зі скаргами, зазначив, що під час досудового слідства із вказаними скаргами ні до кого не звертався, як і не буде звертатись із даного приводу і зараз, оскільки розуміє, що така у поліції робота.
Просить врахувати, що має бажання відшкодовувати шкоду матері потерпілого, засуджує свій вчинок, оскільки не хотів настання таких тяжких наслідків. У судовому засіданні просить пробачення у потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що її син ОСОБА_14 поїхав у Лохвицю на випускний у медучилище, після випускного залишився у кафе з випускниками. Вночі куратор з училища повідомив, що трапилось з ОСОБА_15 . Після цього приїхали у лікарню там повідомили, що сина з нічного клубу забрали вже мертвого, медичної допомоги не надавали. Потім тіло перевезли на експертизу у місто Гадяч. Експерт говорив, що удари наносились в одне місце. У подальшому повідомили, що побив його не знайомий хлопець за те, що у приміщення кафе той його штовхнув. Знає, що син був у компанії друзів. На той час ніхто не просив вибачення, мати ОСОБА_3 говорила, що як вона на нього може вплинути, коли син спортсмен. Цивільний позов підтримує. Вважає, що питання відшкодування грошових коштів може стояти лише після прийняття остаточного рішення по справі.
Крім визнання вини з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина доводиться наступними доказами:
- даними що містяться у протоколі огляду від 10.08.2018 року, яким встановлено, що проведено огляд з камер відеоспостереження клубу «Абріколь» м.Лохвиця де на камері № 8 30.06.2018 року о 00.50.21 на відеозаписі помітно, як 2 чоловіки по-під руки виносять третього чоловіка, після чого намагаються посадити постраждалого на стілець. О 00.58.05 на відеозапису видно, як постраждалого виносять на руках із даної території;
- даними, що містяться у протоколі огляду від 30.06.2018 року, яким встановлено місце нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, встановлено наявність камер відеоспостереження у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;
- даними, що містяться у протоколі огляду трупа ОСОБА_8 від 30.06.2018 року, яким зафіксовано наявність тілесних ушкоджень на обличчі останнього;
- даними протоколу огляду оптичних дисків, які було надано підприємцем ОСОБА_16 на яких зафіксовано події, що відбувались у приміщенні клубу «Абріколь» та біля нього 30.06.2018 року;
- даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.06.2018 року, який було здійснено зі свідком ОСОБА_11 , який розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення 30.06.2018 року та вказав, що бачив, як ОСОБА_3 наніс потерпілому 2 удари в обличчя, потім даний свідок схопив Вілігуру, щоб той більше не бив ОСОБА_12 , але ОСОБА_17 все ж наніс потерпілому ще 2 удари в область обличчя. Вказав також, що після ударів потерпілий схилився до стіни та опустився на підлогу. До нього підбігли дівчата, хотіли підвести та впустили з висоти близько 0.5 метри ( вказаний слідчий експеримент зафіксовано на диску, який приєднано до матеріалів кримінального провадження);
- даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.06.2018 року, який проведено зі свідком ОСОБА_18 , який вказав, що бачив як ОСОБА_19 наніс ОСОБА_20 4 удари у голову, коли останній сів на підлогу, його присутні хотіли підняти, але потерпілий вдарився потилицею об підлогу (вказаний слідчий експеримент зафіксовано на диску, який приєднано до матеріалів кримінального провадження);
- даними, що зафіксовані у висновку судово-медичної експертизи №58/а від 09.07.2018 року де зазначено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток лицевого відділу черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, довгастого мозку, стовбуру та мозочку. Під час вказаної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні пошкодження: тупа черепно-мозкова травма у вигляді синця обох повік лівого ока, крововиливів в м`які тканини обличчя, тім`яної та потиличної ділянок голови, переломів лобного відросту виличної кістки та перелом великого крила клиноподібної кістки, крововиливів в місцях переломів кісток очниці з частковим переходом на скроневий м`яз масивних, зливних субараноїдальних крововиливів по всіх поверхнях обох півкуль головного мозку з переходом на довгастий мозок, стовбур конвекситальну та базальну поверхні правої та лівої півкуль мозочка, забою речовини лобно-скроневих долей зліва. Вищевказані ушкодження по своєму характеру є прижиттєвими, могли утворитися в час 30.06.2018 року від не менше ніж триразової дії тупого (-их), твердого (-их), предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути руки зігнуті у кулак, ноги у взутті або будь-які інші предмети з подібними характеристиками і відносно живої особи, вищевказаний комплекс пошкоджень відповідає тяжким тілесним ушкодженням, як небезпечним для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, які потягли за собою смерть;

- даними, що відображені у акті судово-психіатричної експертизи № 323 від 03.08.2018 відносно ОСОБА_3 де встановлено, що на момент вчинення інкримінованого йому діяння, дії його були раціональними, цілеспрямованими. Виявляє достатню активність психічних процесів і станів, низький рівень невротизації та тривожності, має прагнення до домінування, самовпевнений, активний. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 не перебував у стані фізіологічного афекту чи в іншому особливому емоційному стані. Крім того, під дію ч.2, ч.3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає;

- за даними висновку судово-імунологічної експертизи від 20.08.2018 року № 44 на сорочці, яка належить ОСОБА_8 виявлено кров, яка належить людині без визначення її групової належності;

- за відомостями висновку судово-медичної експертизи № 128 від 22.08.2018 року проаналізувавши покази свідка ОСОБА_18 експерт встановив, що свідчення даного свідка у ході слідчого експерименту від 30.06.2018 не суперечать об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 щодо кількості травматичних дій, механізму та часу утворення тілесних ушкоджень, але суперечить об`єктивним даним щодо характеру та локалізації виявлених тілесних ушкоджень;

-за даними висновку експерта № 129 від 22.08.2018 року проаналізувавши покази свідка ОСОБА_11 судово-медичний експерт встановив, що свідчення даного свідка у ході слідчого експерименту від 30.06.2018 не суперечать об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 щодо кількості травматичних дій, механізму та часу утворення тілесних ушкоджень, але суперечить об`єктивним даним щодо характеру та локалізації виявлених тілесних ушкоджень;

-за даними висновку експерта № 139 від 22.08.2018 року проаналізувавши покази свідка ОСОБА_21 судово-медичний експерт встановив, що свідчення даного свідка отримані 16.08.2018 в ході проведеного слідчого експерименту відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 щодо кількості, характеру, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень;

-за даними, що зафіксовані у висновку експерта № 140 від 22.08.2018 року щодо показів обвинуваченого ОСОБА_3 під час слідчого експерименту від 16.08.2018 року встановлено, що його покази не суперечать об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 щодо кількості травматичних дій, механізму та часу утворення тілесних ушкоджень, але суперечить об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 щодо характеру та локалізації виявлених тілесних ушкоджень;

- за даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.08.2018 з ОСОБА_3 де відображено, що за словами обвинуваченого, потерпілий його часто штовхав, потім штовхнув двома руками у груди, у відповідь обвинувачений зробив те саме. Потім потерпілий схватив його руками за передпліччя та хотів «заламати», але він вирвався та наніс 2 удари в обличчя у ділянку щелепи. Потім потерпілий почав відходити назад до стіни та притулився до колонок спиною, при цьому він об неї вдарився спиною та головою. Після цього потерпілий присів, але потім встав і пішов на нього з наміром битися. У відповідь на це, наніс йому ще 2 удари в обличчя ( у праву та нижню щелепу). Від цих ударів потерпілий вдарився об стіну верхньою частиною спини та задньою поверхнею голови. Після цих ударів потерпілий свідомості не втрачав, а навпаки намагався встати, рухаючи кінцівками, але не зміг;

- за даними протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_21 від 16.08.2018 у ході якого вона розповіла про обставини за яких потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які йому були завдані ОСОБА_3 30.06.2018 року.

У судовому засіданні було допитано ряд свідків, які доводять винуватість ОСОБА_3 у даному кримінальному правопорушенні.
А саме,
Свідок ОСОБА_21 , являлась дівчиною потерпілого ОСОБА_12 . Того вечора відпочивали у барі «Абріколь» компанія складалась з 3 дівчат та 5 хлопців. Алкоголь вживали і у барі, і в інших місцях. Пішли з ОСОБА_12 танцювати, побачила, що хтось його схопив ї б`є. ОСОБА_12 не захищався та удари не наносив. Побачила 4 удари у скроневу ділянку голови, які наносились кулаком. Після ударів, ОСОБА_12 «сповз» по стіні. Де після цього подівся ОСОБА_3 вказати не може. Артур до тями не приходив, приїхала швидка та поїхала нею у лікарню. На наступний день дізналась, що не знайомим хлопцем був ОСОБА_3 . Потерпілого ОСОБА_8 характеризує як не конфліктного, доброго, ввічливого.
Свідок ОСОБА_22 у суді повідомив, що ввечері зустрілись із потерпілим, вживали алкоголь, а потім пішли у «Абріколь» Була компанія з 5 хлопців та 4 дівчат. У компанії знав лише ОСОБА_12 . У момент інциденту був у іншому приміщенні, де дізнався що ударили ОСОБА_12 . Коли вийшов на вулицю, побачив багато людей біля товариша. Поїхав слідом за швидкою на таксі, ще тієї ночі дізнався, що ОСОБА_12 побив ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_23 бачив, що ОСОБА_8 при вході мав сутичку з якимось чоловіком, але вони тільки поштовхались. Після цього через 40 хв. винесли ОСОБА_12 , він був без свідомості, його поклали на землю. Приїхала швидка. Говорили, що він вдарився об підлогу чи об стіл. Ушкоджень на потерпілому не бачив. ОСОБА_12 був випивший.
Свідок ОСОБА_11 у суді зазначив, що був тієї ночі в барі та бачив бійку між ОСОБА_12 та ОСОБА_17 . Артур штовхнув останнього, ОСОБА_24 його 2 рази вдарив. Кинувся їх «розтягувать», але ОСОБА_17 наніс ще 2 удари двома руками у обидві частини голови. ОСОБА_17 не зміг відтягнути, щоб той не наносив більше ударів. Удари наносив у слідуючій черговості: права-ліва, права-ліва. Після цього ОСОБА_12 впав та вдарився об колонку, потім «сповз» по стіні. ОСОБА_12 був п`яний, не адекватно себе вів. ОСОБА_12 після конфлікту винесли на вулицю. Вілігуру ОСОБА_17 характеризує, як не конфліктну особу.
Свідок ОСОБА_25 є медичним працівником, який здійснював виїзд на місце події. По тел. «103» було з викликано медиків. Коли приїхали на місце, то потерпілий вже не мав ознак життя. Біля ока була гематома. Його перевезли у реанімацію до лікарні.
Свідок ОСОБА_18 був у нічному клубі «Абріколь», бачив потерпілого, який себе поводив не адекватно, танцював та всіх штовхав. Зачепив ОСОБА_17 , той йому наніс 4 удари в обличчя. Потерпілий впав біля колонки та вдарився головою об підлогу, яка покрита плиткою. Після ударів ОСОБА_26 був ще при свідомості, він присів біля колонки. ОСОБА_27 відтягував ОСОБА_17 від ОСОБА_12 . На вулицю ОСОБА_12 виносили 2 дівчини та охоронець з бару, коли несли, потерпілий вдарився головою (потиличною частиною), бо його випустили з рук.
Свідок ОСОБА_10 у суді вказав, що був того вечора у одній компанії з ОСОБА_28 , бо святкували його день народження. У ОСОБА_17 виник конфлікт з ОСОБА_12 , ОСОБА_27 тримав ОСОБА_24 , щоб той не наносив удари. Після бійки разом з ОСОБА_28 вийшли на вулицю, він сказав, що потерпілий його штовхав. Знає ОСОБА_3 , як не конфліктну людину, займався футболом, дзюдо.
Свідок ОСОБА_16 являється господарем бару «Абріколь», того вечора був на роботі. Самого конфлікту не бачив, поліції надав записи з камер відеоспостереження. Хтось підійшов та сказав, що на «танцполі» відбулась бійка. На відеозаписі самого конфлікту не видно, бо камери не налаштовані на той ракурс. На відео видно, як виносили ОСОБА_12 , його не підлогу не впускали. Швидка приїхала через 10-15 хвилин.
Свідок ОСОБА_29 суду повідомила, що тієї ночі приїхали у «Абріколь» . У барі був ОСОБА_27 з хлопцями. Коли танцювали, то ОСОБА_12 весь час штовхав всіх, тому з ОСОБА_30 помінялись місцями. Побачила, як ОСОБА_17 та ОСОБА_12 почали штовхатись. Ударів взагалі не бачила. Вадим їх «рознімав», хотів забрать ОСОБА_24 . Потерпілий та обвинувачений були у лежачому положенні. Їх підняли обох, ОСОБА_12 був при свідомості, бо він ще стояв біля дзеркала, але потім присів. Потім його почали обливать вином, таким чином приводячи до тями. Піднімали з підлоги, але впускали на поверхню декілька разів з висоти 30-50 см. На вулиці, коли винесли посадили на стілець, але, напевно, він з нього також впав.
Окрім того, за ініціативи учасників судового провадження, у суді був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_31 , який зазначив, що ним було проведено декілька судово-медичних експертиз по даному кримінальному провадженню. У результаті дослідження трупа ОСОБА_8 було встановлено, що тілесні ушкодження на голові утворились не менше як від трикратної дії тупого (тупих) предмету (предметів), яким міг бути кулак людини. Інформація про те, що потерпілий має тілесні ушкодження у інших ділянках голови, не доведена об`єктивними даними експертизи, що ставить під сумнів покази з даного приводу, які були дані на досудовому слідстві ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . Покази обвинуваченого щодо нанесення ударів у щелепу не відповідають об`єктивним даним при дослідженні трупа. Покази свідка ОСОБА_32 дані на досудовому слідстві 16 серпня 2018 року відповідають об`єктивним даним, які були встановленні при дослідженні трупа ОСОБА_8 . Експерт виключає падіння при перенесенні потерпілого із залу та його контакт з колонками та стіною після нанесених ударів, оскільки слідової інформації на тілі ОСОБА_8 не відображено. Після нанесених ударів, потерпілий міг жити від кількох секунд до декількох хвилин. Після ударів мала місце втрата свідомості, тобто активних рухів він здійснювати не міг.
Проаналізувавши докази, які було отримано внаслідок судового розгляду, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, у суді доведено належними та допустимими доказами, що дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст. 121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом, як зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 про зміну правової кваліфікації з ч.2 ст. 121 КК України на п.7 ч.2 ст. 115 КК України до задоволення не підлягає, оскільки саме правова кваліфікація за ч.2 ст. 121 КК України є повністю доведена матеріалами кримінального провадження. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7 лютого 2003 року N 2 як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини з використанням малозначного приводу. Пунктом 22 вказаної Постанови визначено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Умислу на вбивство з хуліганських мотивів ОСОБА_3 не мав, оскільки вказане не доведено об`єктивними та беззаперечними доказами, що позбавляє суд можливості змінити доведену у суді кваліфікацію на іншу. До такої думки суд дійшов з урахуванням способу, знаряддя злочину, кількості і локалізації тілесних ушкоджень, причин припинення неправомірних дій ОСОБА_3 , поведінку його та потерпілого, що передували вказаній події.

Аналізуючи покази свідків, які були допитані у судовому засіданні, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_21 є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та не суперечать даним отриманим у ході судово-медичної експертизи трупа №58/а від 09.07.2018. Покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_29 щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 під час переміщення його з розважального закладу на вулицю та під час контакту з колонкою чи стіною на танцювальному майданчику клубу «Абріколь», суд визнає не допустимими, оскільки вони не узгоджуються з даними, які були отримані у ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та під час допиту експерта ОСОБА_33 . До такої думки суд прийшов з урахуванням положень п. 279 Рішення ЄСПЛ по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року де вказано, що суди не можуть ігнорувати конкретні і відповідні факти, здатні поставити під сумнів достовірність і точність окремих показань.

Аналізуючи свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд звернув увагу, що покази, що дані ним у ході судового слідства суперечать об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 від 09.07.2018. За даними акту судово-психіатричної експертизи № 323 від 03.08.2018 року ОСОБА_3 у певних випадках може діяти імпульсивно, має прагнення до домінування. Таким чином, поведінка потерпілого ОСОБА_8 (перебування у стані алкогольного сп`яніння) у певній мірі спровокувала обвинуваченого на активні дії у його сторону, але разом з цим не маючи супротиву з боку особи, якій наносились удари, ОСОБА_3 через прагнення до домінування не припинив наносити удари, хоча цьому перешкоджав його товариш ОСОБА_27 . Разом з тим, суд вважає, що обвинувачений з урахуванням подій, які відбулись 30.06.2018 року, через відсутність життєвого досвіду, бажання перед своїми знайомими мати авторитетний вигляд, вважав, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 являється раціональним та необхідним у ситуації, що склалась. Суд вважає, що покази обвинуваченого стосовно кількості нанесених ударів та місця їх локалізації, не можуть судом визнаватись, як не достовірні, оскільки саме так вказані події ним були сприйняті. Існування умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 , як на тому наполягає потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 не доведено об`єктивними даними отриманими у ході судового розгляду справи.

Інші письмові докази, які отримані у ході досудового та судового слідства та які лягли в основу обвинувачення суд вважає допустимими та належними, оскільки вони отримані в порядку визначеному кримінально-процесуальним законодавством, що відповідає ст.ст. 85,86 КПК України.

Стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає за необхідне вказати на слідуюче.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, у Рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути помірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Призначаючи ОСОБА_3 покарання суд враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, який потягнув за собою смерть людини. Згідно наданих суду характеристик ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно як за місцем проживання, так і навчання. На обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Стосовно пом`якшуючих вину обставин згідно ст. 66 КК України, суд вважає, що слід врахувати щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину вперше та молодий вік обвинуваченого, прагнення здійснити відшкодування завданої злочином шкоди. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 22 березня 2018 р. № 759/7784/15-к вказав, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового засідання є дійсним та відвертим, щирий жаль з приводу смерті потерпілого та осуд своєї поведінки є для суду переконливими.

Суд вважає, що обтяжуючу вину обставину, як перебування у стані алкогольного сп`яніння, слід виключити, Згідно п. 274 Рішення ЄСПЛ по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року передбачає, що якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності. Оскільки матеріали справи не містять достовірних доказів стосовно перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння у момент вчинення кримінального правопорушення, то така обтяжуюча вину обставина не повинна братись судом до уваги. У судовому засіданні не доведено беззаперечно, що дійсно у момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений перебував під впливом алкоголю. Всі докази, що доводять винуватість ОСОБА_3 повинні бути отримані «поза розумним сумнівом», у тому числі і з вказаного приводу.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі, також суд вважає що відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст. 75, 76 КК України, які б давали суду можливість дійти висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання із випробуванням.

Разом з цим, з урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, наявність декількох пом`якшуючих вину обставни, відсутність обтяжуючих вину обставин, суд вважає, що може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що відповідає нормі ч.1 ст. 69 КК України.При вирішенні питання щодо призначення покарання судом також враховується, що рідні обвинуваченого намагалися здійснити часткове відшкодування шкоди на користь потерпілої, але через її позицію та бажання отримати компенсацію після розгляду справи по суті, вони були позбавлені реальної можливості здійснити вказане. Також призначаючи покарання судом враховується, що перебування потерпілого ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння ( акт судово-медичного дослідження № 58 від 28.07.2018, яким встановлено сильний ступінь алкогольного сп`яніння) та його не належна поведінка внаслідок вживання алкоголю, спровокувала обвинуваченого ОСОБА_3 на дане кримінальне правопорушення.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та матеріальної шкоди на суму 123298,84 (т.1 а.п. 52-82), який визнав обвинувачений, суд керуються наступним. Визнання позову обвинуваченим не суперечить інтересам інших осіб та має бути прийнятим судом.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом безспірно встановлено, що внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_8 його мати ОСОБА_6 понесла матеріальні витрати, що пов`язані з проведенням поховання, проведеними обідами та витрати на виготовлення пам`ятника. Вказане доводиться відповідними чеками та довідками, які надано суду. Розмір заявленої матеріальної шкоди відповідає розміру витрат, які вказані у відповідних рахунках. Так, згідно довідки Київського патріархату УПЦ від 01.07.2018 року витрати на траурні вінки, копання могили та відспівування становлять 6250 грн.; згідно рахунку № 02/08 від 30.06.2018 року виданого ФОП ОСОБА_34 витрати на одяг покійному становлять 2500 грн.; згідно рахунку № 48 від 01.07.2018 року магазину належного ФОП ОСОБА_35 витрати про одягу становлять 7200 грн.; за даними товарного чеку № 35 від 30.06.2018 виданого ФОП ОСОБА_36 витрати становлять 10100 грн.; за даними рахунку-замовлення № 30-18 у зв`язку з виготовленням і встановлення могильних споруд понесено витрати у розмірі 60110 грн.; за даними накладної № ЦБ 3400 від 23.08.2018 року сплачено 2173,84 грн. витрати на встановлення пам`ятника; згідно накладної № 50 від 01.07.2018 року вартість поминального обіду становить 15 000 грн.; згідно накладної № 51 від 08.07.2018 поминальний обід вартістю 10 000 грн.; згідно накладної № 52 від 07.08.2018 року поминальний обід вартістю 10 000 грн.; за даними накладної № 49 від 01.07.2018 року здійснено оплату продуктів харчування на суму 6000 грн. Загальна сума матеріальної шкоди становить 123298,84 грн.
Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що у суді дійсно доведена винність ОСОБА_3 у вчинення даного кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_6 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та порушенням нормального ритму життя потерпілої внаслідок цього, що і фактично пояснили потерпіла в суді, вказавши, що після події зазнала стресу та переживає додаткові хвилювання. Втрата сина є для потерпілої вагомою та непоправною, відшкодування моральної шкоди у визначеною нею розмірі є компенсацією за пережиті нею страждання, які супроводжують останню на протязі значного проміжку часу.
При цьому, зважаючи на характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням його наслідків, які вплинули на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, зважаючи на порушені загальноприйняті моральні принципи, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде задоволення позовних вимог потерпілої, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненим кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 300000 грн.
Відповідно ч. 6 до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки цивільного позивача ОСОБА_6 звільнено від сплати судового збору за позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 1409,60 грн. з цивільного відповідача ОСОБА_3 .

Витрати пов`язані з оплатою послуг на надання правової допомоги підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь особи, яка їх понесла. Вказані витрати доводяться банківською квитанцією № 33 від 14.08.2018 року, договором № 138/08/18-к про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 13.08.2018 року.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити в силі у зв`язку з призначенням судом покарання у вигляді позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обчислювати з 30 червня 2018 року (дата затримання). За правилами ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 30.06.2018 року до набранням цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням частини 1 ст. 69 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( зареєстрованого АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 (жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 123 198 грн. 84 коп. та моральну шкоду у розмірі 300 000 грн. Разом до стягнення 423198 грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати пов`язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 7000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.
Процесуальні витрати на проведення біологічної експертизи № 44 та № 45 у розмірі 5360 грн. 94 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залити без зміни у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 час його попереднього ув`язнення з 30.06.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: кросівки та мобільний телефон «Dodgee xs», які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Лохвицького ВП ГУКНП у Полтавській області, повернути ОСОБА_3 , як їх власнику; речі потерпілого ОСОБА_8 : черевики, штани, сорочка, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Лохвицького ВП ГУНП у Полтавській області, повернути потерпілій ОСОБА_6 . СД-диски на яких відображено події, які відбувались у кафе «Абріколь», слідчі експерименти зі свідками залишити при справі.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апедяційного суду області через Лубенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1