Справа № 755/36/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0011422 від 15.12.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.06.2017 року Деснянським районним судом міста Києва до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання із випробванням строком на 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2018 року приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Лакі Лук», що в ТЦ «Сільвер Бріз», який знаходиться за адресою: м. Київ, пр.-т. П. Тичини, 1-В., побачив на прилавку магазину мобільний телефон марки «Iphone 6», вартістю 11000 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення даного мобільного телефону, з метою незаконного збагачення.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з прилавка вищезазначений мобільний телефон марки «Iphone 6» та почав рухатись на вихід із вказаного магазину, однак в цей момент його злочинні дії були помічені відвідувачами ТЦ «Сільвер Бріз», які почали вимагати у ОСОБА_3 припинення злочинних дій, однак останній не реагуючи на вимоги, усвідомлюючи, що його дії почали носити відкритий характер, продовжуючи утримувати викрадене майно, почав тікати з місця вчинення злочину.

Після цього, ОСОБА_3 було затримано відвідувачами ТЦ «Сільвер Бріз», таким чином, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 намагався завдати потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 11000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, розкаявся та підтвердив час, місце та матеріальні збитки завдані потерпілій.

Також ОСОБА_3 , просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як він повністю погоджується з обставинами скоєння ним злочину встановленим, як на досудовому слідстві, так і в суді.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , під час судового засідання послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим неоспорюються, зміст даної статті ОСОБА_3 , роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто вчинив всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.

Оскільки дії розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим або іншими особами, незважаючи на це продовжені винною особою з метою заволодіння майно, належить кваліфікувати к грабіж, у цому випадку його спроба.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 , розкаявся в скоєному, сприяв розслідуванню в ході досудового слідства та в суді, що є пом`якшуючою обставиною по справі, його характеристику, одружений, має неповнолітню дитину.

Також судом враховано, що ОСОБА_3 , скоїв тяжкий злочин, обставини скоєння злочину, раніше судимий, має непогашену судимість, скоїв злочин в період іспитового строку за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі.

При призначенні остаточного покарння слід застосувати правила ст. 71 КК України, і до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 ч. 2 ст. 185 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366- 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 ч. 2 ст. 185 КК України та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років одного місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з 14.12.2018 року, з моменту затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу - залишити без змін, тримання під вартою у Державній установі Київському слідчому ізоляторі Міністерства Юстиції України.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки Айфон 6, імеі НОМЕР_1 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Речові докази по справі, а саме: диск СД-Р з відеозаписом зберігати в матеріалах справи.

Речові докази по справі, а саме: сумку чорного кольору, навушники білого кольору, ключі в кількості 2 та один від домофону, пластикова картка від сім карти «лайфселл» (м.т. НОМЕР_2 ), двоє шнурків чорного кольору, ремінь чорного кольору з пряжкою з написом «Босс», мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору (імеі НОМЕР_3 ) - які зберігається в камері схову речових доказів Дніпровського УП в м. Києві повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: