Ухвала
Іменем України
21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 570|5388|17
провадження № 51-7085км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 03 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року щодо нього.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року і остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн, визначено виконувати самостійно. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 7 814 грн 60 коп.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 січня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України « Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 03 січня 2018 року без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своєї позиції зазначає про те, що оскільки з моменту призначення покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по сьогодні він не вчинив жодного злочину, тому підстав для відмови у застосуванні щодо нього Закону України «Про амністію» не має. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційних вимог, чим погіршив його становище.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просив закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 .
Мотиви Суду
Відповідно до положень ч. 2 ст.424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскаржувані засудженим судові рішення постановлені в порядку статей 537, 539 розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України і стосуються лише питання, пов`язаного із виконанням судових рішень, і під поняття «кримінальне провадження», визначене п. 10 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, не підпадають.
Згідно з ч. 6 ст. 539 КПК України за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Оскільки ст. 539 КПК України не передбачено касаційного перегляду судових рішень, постановлених на стадії виконання судових рішень, Суд вважає, що оскаржувані засудженим ухвали не можуть бути предметом касаційного оскарження. Таке законодавче обмеження касаційного оскарження судових рішень у кримінальному провадженні узгоджується з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII.

Так як касаційне провадження відкрите за скаргою засудженого на судові рішення, які не можуть бути предметом касаційного оскарження, то викладені доводи засудженого щодо незаконності судових рішень з питань застосування до нього амністії в касаційному порядку не перевіряються.
Враховуючи зазначене та те, що оскаржувані судові рішення з питань застосування до ОСОБА_6 амністії не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, то касаційне
провадження з перегляду зазначених судових рішень щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку підлягає закриттю.
Викладена позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (справа № 738/1482/16-к, провадження № 13-38км18), відповідно до якого судові рішення щодо застосування амністії, постановлені на стадії виконання вироку, не можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскільки у КПК України не передбачено право особи на їх касаційне оскарження.
Керуючись статтями 424, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 03 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2