Справа № 215/4842/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області подання начальника Тернівського районного відділу м. Кривого Рогу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 17.01.2019 р. щодо вирішення питання про скасування іспитового строку і направлення для відбування покарання засудженого вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.03.2018 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.03.2018 р. затверджено угоду про визнання винуватості та засуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України ОСОБА_5 від покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, та зобов`язано не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Начальник Тернівського районного відділу м. Кривого Рогу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі за злісне ухилення від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 07.05.2018 р. з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, де йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, винесена постанова явки на реєстрацію від 07.05.2018 р. (кожен 1,2,3,4 четвер кожного місяця).

13.09.2018 р. засуджений не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації з невідомих причин, у зв`язку з чим 14.09.2018 р. на адресу засудженого був направлений виклик про необхідність явки до органу пробації на 21.09.2018 р. для надання пояснення з приводу пропуску реєстрації.

20.09.2018 р. засуджений з`явився до органу пробації, де пояснив, що не з`явився на реєстрацію 13.09.2018 р. оскільки переплутав дні явки на реєстрацію, повідомивши також, що в цей день він офіційно ніде не працював, на лікуванні не перебував, тому виправдовуючих документів не має. У зв`язку з наведеним засудженому було винесено застереження у виді письмового попередження про можливість скасування іспитового строку за подальше невиконання покладених на нього обов`язків.

Повторно, 10.01.2019 р. засуджений ОСОБА_5 на реєстрацію до органу пробації не з`явився з невідомих причин, у зв`язку з чим 11.01.2019 р. на адресу засудженого був направлений виклик про необхідність явки до органу пробації на 17.01.2019 р. для надання пояснення з приводу пропуску реєстрації.

17.01.2019 р. засуджений з`явився до органу пробації, де пояснив, що не з`явився на реєстрацію 10.01.2019 р. оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, повідомивши також що в цей день він офіційно ніде не працював, на лікуванні не перебував, тому виправдовуючих документів не має. У зв`язку з наведеним засудженому було винесено застереження у виді письмового попередження про можливість скасування іспитового строку за подальше невиконання покладених на нього обов`язків.

Також, 22.06.2018 р. ОСОБА_5 була вручена підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. 26.06.2018 р. обвинувальний акт направлений до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. Станом на 17.01.2019 р. рішення у кримінальному провадженні не прийнято.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала, зазначивши аналогічні обставини.

Засуджений у судовому засіданні пояснив, що дійсно пропускав явку на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, але це було лише двічі і з об`єктивних причин, заперечував щодо задоволення подання.

Прокурор вважає подання не обґрунтованим і просить в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений з об`єктивних причин пропустив лише дві явки, а також у зв`язку із відсутністю обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Вислухавши думку учасників судового процесу та вивчивши матеріали подання та кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За приписами ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У відповідності до норм КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого. Зокрема статтею 164 КВК України передбачений порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням. У разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

Крім того, відповідно до ст.166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, матеріалами подання не доведено факт умисного ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання відносно засудженого ОСОБА_5 .. Поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, оскільки останній до адміністративної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, що свідчить про його прагнення стати на шлях виправлення та відсутність ознак ухилення засудженого від відбування покарання. В матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Згідно з ч. 6 ст. 166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Розділом IV п.5.4. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань Міністерства Внутрішніх Справ України № 270/1560 від 19.12.2003, визначено, що невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів.

Оскільки докази умисного ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання та не бажання ним стати на шлях виправлення відсутні, після винесення письмового попередження органом пробації від 17.01.2019 р. останній з`являвся на реєстрацію, а тому підстави для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду, не знайшли свого підтвердження судовому засіданні, отже, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 539 КПК України, ст.ст.164, 166 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Тернівського районного відділу м. Кривого Рогу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 17.01.2019 р. про скасування іспитового строку і направлення в місця обмеження волі засудженого вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.03.2018 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Дніпровського апеляційного суду.

Cуддя: