Справа № 461/9306/18
УХВАЛА

28.12.2018 року. м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

скаржники ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із скаргою на постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 21.08.2018 року про закриття кримінального провадження №0000304 від 27.01.2016 року, покликаючись на те, що постанова винесена із порушенням вимог кримінального закону, є безпідставною та порушує їх законні права та інтереси. Вважають незаконною підставу для закриття кримінального провадження відсутність в діянні особи складу кримінального правопорушення, вважають, що єдиною можливою підставою для закриття вказаного кримінального провадження є відсутність події кримінального правопорушення. Просять скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 21.08.2018 року про закриття кримінального провадження №0000304 від 27.01.2016 року та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник скаржників ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, давши аналогічні пояснення. Просить постанову слідчого від 21.08.2018 року про закриття кримінального провадження скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

Прокурор проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, була винесена відповідно до вимог КПК України. При винесенні постанови про закриття кримінального провадження було додержано передбачений КПК України порядок.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

Згідно з ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Судом встановлено, що заявникам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 27.06.2003 року та витягом Львівського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3216384 від 30.03.2004 року. 30.01.2016 року у квартирі та в закріпленому за нею підвальному приміщенні працівниками Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області було проведено обшук, згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 28.01.2016 року, у справі № 461/627/16-к. За результатами обшуку предметів злочину не виявлено, що підтверджується протоколом обшуку від 29.01.2016 року.

Постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області від 21.08.2018 року кримінальне провадження №0000304, в межах якого був проведений обшук - закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого підставою для закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення стали показання свідка ОСОБА_8 , який заявив про знайдені ним боєприпаси у приміщенні, що належить заявникам.

Однак, слідчий суддя не може погодитись із таким висновком оскільки показання свідка не є визначальними та достатніми, є суб`єктивними, при встановленні події злочину, що спростовується протоколом обшуку, не дають підстав вважати, що факт кримінального правопорушення є достовірно встановленим.

Постанова про закриття кримінального провадження обмежується посиланням на особу якій належить приміщення ОСОБА_5 і жодним чином не встановлює осіб, які проживають поруч, орендарів, інших осіб, що з врахуванням відсутності речових доказів, викликає сумнів у необхідності посилань на причетність власників до можливого кримінального правопорушення, в час їх тривалої відсутності.

Тому, слідчому належало дослідити обставини наявності чи відсутності події злочину, надати їм належну правову оцінку, та вирішити питання про закриття кримінального провадження №0000304 від 27 січня 2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

Будучи зобов`язаним ухвалою судді слідчого від 06.08.2018 року, слідчий цих вказівок не виконав, натомість вдався до неправомірної оцінки рішення суду, яке для нього є обов`язковим для виконання, невірного трактування закону та ухвали судді. Суд зобов`язав слідчого вирішити питання про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, а не винести постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, та закрити кримінальне провадження на цій підставі. Це означає, що слідчому належало дослідити обставини наявності чи відсутності події злочину, надати їм належну правову оцінку в постанові, та вирішити питання про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення. Тобто слідчий суддя надав можливість слідчому, відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, вирішити дане питання з альтернативою винесення відповідного рішення із закриттям провадження на різних підставах. Цього слідчий не зробив, та повторно виніс постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, належним чином не вирішивши питання про наявність чи відсутність події злочину, з метою виключення сумніву у відношенні співвласників.

Слідчий покликається на те, що 27.01.2016 року в Галицький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшов рапорт від оперуповноваженого СКР Галицького ВП про те, що згідно з відомостями наданими УСБУ у Львівській області у житлових та підсобних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можуть незаконно зберігатись вогнепальна зброя та боєприпаси.

Рапорт о/у СКР Галицького ВП який надійшов до Галицького ВП ГУНП у Львівській області про вчинення кримінального правопорушення, був внесений 27.01.2016 року в журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за (ЄО)№2471.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення 27.01.2016 внесено слідчим Галицького ВП ГУНП у Львівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та цього ж дня розпочато досудове розслідування.

28.01.2016 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 , за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, надано дозвіл на проведення обшуку в житлових та підсобних приміщеннях на АДРЕСА_2 .

29.01.2016 слідчим проведено обшук за вказаною адресою, однак в ході обшуку в приміщенні квартири та підсобних приміщеннях, зокрема у підвалі не виявлено предметів схожих на вогнепальну зброю чи боєприпаси, а тому нічого не вилучалось.

Також, в ході досудового розслідування, що проводилось в зв`язку із скасуванням постанови слідчого про закриття кримінального провадження, допитано свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від якого оперативними підрозділами УСБУ у Львівській області та Галицького ВП ГУ НП у Львівській області отримано відомості про можливе місце зберігання боєприпасів, який повідомив що в грудні 2015, точної години та дати пригадати він не зміг, він проходячи повз будинок по АДРЕСА_3 вирішив справити свої природні потреби у під`їзді даного будинку. Вже у під`їзді він побачив, що двері у підвали будинку були відчинені та вирішив спуститись туди де і справив свої природні потреби. Після цього, він помітив, шо двері до одного із індивідуальних підвальних приміщень також були відкриті. Заглянувши до даного приміщення, він помітив сумку коричневого кольору, яка була на землі в лежачому положенні в куті підвалу, із якої на землю повипадали різні картонні коробки невеликого розміру, сіруватого кольору. Побачивши вказані коробки, він їх оглянув та помітив що в них знаходяться бойові набої до пістолета. У сумці, з його слів, також був паперовий пакет, ймовірно з бойовими набоями до автомата або кулемета. Про виявлену ним сумку з боєприпасами він вирішив сповістити правоохоронні органи.

Саме після цього повідомлення, в ході проведення розшукових заходів встановлено що приміщення у якому ОСОБА_8 виявив боєприпаси, належить ОСОБА_5 , який там зареєстрований, та ОСОБА_6 , який там не зареєстрований та не проживає.

Зважаючи на викладене, органом досудового розслідування неодноразово приймалось рішення про закриття кримінального провадження №0000304 від 27.01.2016 за ч.І ст.263 КК України, на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України.

Разом з тим, всупереч висновкам Європейського суду з прав людини у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п.57, відповідно до яких право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням і таке обмеження не суперечить п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута, судом допущено до розгляду скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

В ході розгляду вказаних скарг встановлено, що під час досудового розслідування у даному провадженні ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 про підозру не повідомлялось, заходи забезпечення кримінального провадження до них не застосовувались та цим кримінальним правопорушенням шкода їм не завдавалась.

Більше того, встановлено, що на момент проведення обшуку у житлових та підсобних приміщеннях, що по АДРЕСА_2 , ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживали, здавали його в оренду іншим особам.

Однак, без дослідження матеріалів кримінального провадження, врахування показів свідка ОСОБА_8 та того, шо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 там не проживали, судом постанови слідчого за скаргою вказаних осіб неодноразово скасовувались, востаннє 06.08.2018, через те, що скаржники вказували на необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.1, а не п.2 ч.І ст.284 КПК України.

При цьому, судом неодноразово зазначалось, що відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а тому суд не вбачає законних підстав для зобов`язання слідчого закрити кримінальне провадження з певних підстав, однак, в ухвалі від 06.08.2018 судом, всупереч вимог ст.ст. 303 - 307 КПК України, зобов`язано слідчого вирішити питання про закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення щодо скаржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.383, 384 КК України, описав конкретну подію, під час якої ним виявлено факт зберігання у підвальному приміщенні предметів схожих на боєприпаси, однак, під час обшуку, який був проведений лише через місяць після описаної свідком події, вказаних ним предметів виявлено не було.

Таким чином, вжитими органом досудового розслідування заходами не вдалося вилучити та провести експертне дослідження предметів, на які вказував свідок, а тому, в діянні невстановленої (их) особи (осіб), що зберігала (ли) вказані предмети, схожі на боєприпаси, у відчиненому приміщенні підвалу, закріпленому за квартирою АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де вони не проживали на той час, не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.263 КК України.

Таким чином сам слідчий констатує, що у житлових та підсобних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можуть незаконно зберігатись /а не зберігаються/ вогнепальна зброя та боєприпаси. 29.01.2016 слідчим проведено обшук за вказаною адресою, однак в ході обшуку в приміщенні квартири та підсобних приміщеннях, зокрема у підвалі не виявлено предметів схожих на вогнепальну зброю чи боєприпаси, а тому нічого не вилучалось. Оперативними підрозділами УСБУ у Львівській області та Галицького ВП ГУ НП у Львівській області отримано відомості про можливе / а не точне та конктерне / місце зберігання боєприпасів. В ході досудового розслідування встановлено, що свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст. 383, 384 КК України, описав конкретну подію, під час якої ним виявлено факт зберігання у підвальному приміщенні предметів схожих /а не конкретно/ на боєприпаси, однак, під час обшуку, який був проведений лише через місяць після описаної свідком події, вказаних ним предметів виявлено не було. Загалом, слідчими органами не здобуто жодних об`єктивних доказів події злочину.

Дані обставини дають підстави для слідчих органів та суду зробити висновок про відсутність об`єктивних, достатніх та достовірних доказів наявності події злочину. Показання свідка носять неконкретний та суб`єктивний характер, побудовані на припущеннях, оскільки предмети злочину не виявлені, експертизи предметів злочину не проведено, зрештою, свідок міг добросовісно помилятись, помилково вказуючи на згадані обставини через значний час. Тому показання свідка викликають сумнів у їх об`єктивності. І цьому належало слідчому надати відповідну, на його переконання, правову оцінку, та за наслідками, прийти до відповідного /а не саме такого/ висновку.

Щодо правомірності заявленої скаржниками скарги, суд виходить з того, що заявники вправі таку подати оскільки житлове приміщення з підвальним знаходиться у їх власності, ОСОБА_5 значиться у фабулі відомостей, внесених до ЄРДР, як такий, що згідно рапорту, зберігає вогнепальну зброю та боєприпаси. Оскільки в приміщенні квартири та підсобних приміщеннях заявників було проведено обшук, суд знаходить, що слідчі органи поводились із ними як з підозрюваними, а тому у них виникло право захисту та звернення до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Дана позиція узгоджується із практикою ЄСПЛ.

Отже, слідчим не виконано вказівок слідчих суддів котрі неодноразово скасовували постанови про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, тому приходжу до переконання, що скарга ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження підставна та підлягає до задоволення.

Згідно ч.9 статті 284 КПК України, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою ст. 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

Виходячи зі змісту ч. 9 ст. 284 КПК України таке рішення може бути прийняте слідчим суддею, за клопотанням особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, та, по-друге, у разі, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу.

Частиною першою статті 28 Кодексу передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно із ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

В силу вимог ч. З ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Досудове розслідування у даному провадженні триває майже три роки, жодних слідчих дій не проводиться в даний час. Значна тривалість не пов`язана зі складністю кримінального провадження чи іншими об`єктивними чинниками, які не дають змогу завершити слідство у визначений законом строк, а обумовлюється прийняттям слідчим незаконних постанов та невиконанням судових рішень, які набрали законної сили.

Наявний факт недотримання розумного строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. З КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення`у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з даних норм, та враховуючи те, що закінчились також і розумні строки досудового розслідування, під час якого обмежуються права чи законні інтереси скаржників, слідчим органом не здобуто жодних об`єктивних доказів події злочину, можливість здобуття таких, виходячи із матеріалів кримінального провадження втрачена, суд приходить до висновку про закриття кримінального провадження №0000304 від 27 січня 2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 22, 55, ч.ч.1,9 ст.284, 303-309, 318-380 КПК України, слідчий суддя ,-

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 21.08.2018 року про закриття кримінального провадження №0000304 від 27 січня 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Закрити кримінальне провадження №0000304 від 27 січня 2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст проголошено 02.01.2019 року о 16.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .