Справа №463/3781/19
Провадження №1-кс/463/1923/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу мотивує тим, що 02.05.2019 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 , однак відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань всупереч вимогам ст.214 КПК України внесено не було, тому просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу з мотивів викладених в ній та просив скаргу задовольнити. Додатково пояснив, що у скерованій в ДБР заяві він зазначив, що суддя ОСОБА_4 під час відправлення правосуддя вчинив умисні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366, ч.2 ст.375 КК України, а тому вказані відомості мали бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий ДБР ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, разом з тим скерував на адресу суду заперечення проти скарги, в якому зазначив, що підстави для внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 відсутні.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_3 02.05.2019 скерував в ДБР заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 , у якій зазначив, що суддя проводив розгляд клопотань сторони захисту ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією та застосування Закону України «Про амністію» з порушенням встановлених строків, в порушення прав заявника не повідомив його заздалегідь про дату судового засідання, допустив незаконний судовий розгляд клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яке було розприділено іншому судді, а також ухвалив кінцеве судове рішення, не передбачене КПК України з приводу розгляду клопотань, безпідставно відмовивши у їх задоволенні постановою, а не ухвалою.

В подальшому постанова судді ОСОБА_4 була скасована Апеляційним судом Тернопільської області через істотне порушення вимог ст.370 КПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, в ході якого клопотання були задоволені, а ОСОБА_3 звільнений з-під варти. Наведене призвело до незаконного утримання заявника під вартою понад 10 місяців.

Вважає, що таке рішення суддя ОСОБА_4 прийняв умисно з метою незаконного відбування покарання заявником. Крім цього, щоб приховати свою протиправну, явно злочинну діяльність, суддя вніс завідомо неправдиві відомості до протоколу судового засідання від 14.11.2016, вказавши, що розглядалося також клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, в той час як таке до суду надійшло лише 07.12.2016.

Наведене на думку заявника свідчить про наявність у діях судді ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.375 КК України.

У відповідності до вимог пункту 1 глави 2 розділу I наказу Генерального прокурора України від 06 квітня 2016 року №139 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом. З вищевказаної норми закону вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 10 постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Разом з тим, зі скарги ОСОБА_3 та його заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.375 Кримінального кодексу України, не вбачається об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вказаного злочину, а лише зводиться до посилань на порушення суддею вимог процесуального закону, що мало наслідком скасування рішення судді ОСОБА_4 . Апеляційним судом Тернопільської області, однак не свідчить про постановлення суддею завідомо неправосудного судового рішення.

Таким чином, наведення заявником власних міркувань та припущень щодо вчинення на його думку, злочину, без наявності об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вказаного злочину, не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Не містить об`єктивних даних, які свідчать про наявність у діях судді ОСОБА_4 ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України і посилання заявника на внесення суддею завідомо неправдивих відомостей до протоколу судового засідання від 14.11.2016, оскільки як встановлено в судовому засіданні з пояснень заявника, ОСОБА_3 із вказаним протоколом судового засідання ознайомлювався, виявив у ньому вказані у заяві про кримінальне правопорушення неточності, однак не скористався своїм правом, передбаченим ст.88 КПК України 1960 року, на подання зауваження на протокол, а включив свої зауваження лише до апеляційної скарги. Наведене свідчить про намагання заявника оскаржити неточності вказаного протоколу поза передбаченим процесуальним законом порядком, оскільки такі могли бути усунуті під час розгляду зауваження на протокол судового засідання в порядку ст.88-1 КПК України 1960 року.

Враховуючи вищенаведене приходжу до висновку, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_3 від 02.05.2019, відсутні, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

в задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви ОСОБА_3 від 02.05.2019 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1