Дата документу 30.01.2019 Справа № 310/1291/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/1291/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/228/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

розглянула 30 січня 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кишинів Молдова, громадянка України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Встановлені вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 22 березня 2018 року обставини:
14.02.2018 року приблизно о 23 годинні 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла нігтями правої та лівої руки синці та садна на обличчя ОСОБА_9 , також нанесла ногою удар по правій нозі ОСОБА_9 , чим спричинила потерпілій відповідно до висновку судово-медичної експертизи №66 від 16 лютого 2018 року, синці на обличчі, на правій нижній кінцівці, садна на обличчі, «забої, множинні садна обличчя, крововилив правої гомілки», згідно описової частини наданої медичної документації. Вищевказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 22 березня 2018 року:
ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та їй призначено покарання у вигляді 60 ( шістдесят) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Вимоги і доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 вказує про наявність підстав для призначення ОСОБА_8 мінімального покарання, оскільки обвинувачена давала визнавальні пояснення на досудовому слідстві, в суді першої інстанції, має постійне місце проживання, приймала участь в слідчих експериментах, позитивно характеризується, раніше жодного разу не судима, щиро покаялася, вчиняла дії по відшкодуванню шкоди -перемови з потерпілою з приводу відшкодування шкоди. Просить вирок змінити, призначивши більш м`яке покарання.

Враховуючи, що обвинувачена належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останньої про відкладення судового засідання і позиції захисника про апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_8 , апеляційний суд у відповідності до ст. ст. 401, 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченої.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив зменшити призначене покарання до 40 годин громадських робіт.

Прокурор у судовому засіданні вказав на відповідність призначеного покарання вимогам ст. 65 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікацію дій останньої не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначений судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, спосіб вчинення злочину, його мотиви, відношення обвинуваченої до скоєного, дані про особу обвинувачену, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно не працевлаштована та корисною працею не займається.
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, наявність постійного місця проживання та позитивної характеристики, а вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, судом відповідно до положень ст. 67 КК України визнано обставиною, що обтяжує покарання.
Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі відомості в достатньому об`ємі, які характеризують обвинувачену, її ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначення покарання у вигляді громадських робіт.

Колегія суддів, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якій зверталась увагу суддів на те, що належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини зокрема на ґрунті пияцтва, алкоголізму, та з урахуванням наявності обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, даних про особу обвинувачену, яка суспільно-корисною працею не займається, не вбачає підстав для зменшення призначеного ОСОБА_8 покарання, про що прохає захисник.
Крім того, відсутність постійного місця роботи та інших джерел прибутку у обвинуваченої ОСОБА_8 , давали суду підстави для призначення покарання у виді громадських робіт, та вказували на неможливість призначити покарання у виді штрафу та виправних робіт.
Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для призначення більш м`якого покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення покарання в межах, визначеної санкцією інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Посилання апелянта на вчинення обвинуваченою дій по відшкодуванню шкоди не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді, оскільки, згідно матеріалів даного провадження та змісту оскаржуваного вироку, такі дані відсутні.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом призначено покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4