УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7555/18

Провадження №: 1-кс/755/6374/18

"22" листопада 2018 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001449 від 17.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 205, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 364 КК України, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
Другим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва (адреса СВ (Дніпровський район м. Києва) - м. Київ, вул. Каунаська, 3-В) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.11.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001449, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 364 КК України, за фактами створення невстановленими особами суб`єктами підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, зловживання службовим становищем та ухилення від сплати податків посадовими особами ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», що призвело до істотної шкоди державним інтересам. В ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено ряд підприємств які задіяні в злочинній схемі, а саме: ПАТ «Уманьавтодор» () та ТОВ «АВАНГАРД» ().

Встановлено, що особи, які фактично здійснюють керівництво діяльністю ПАТ «Уманьавтодор» (), з листопада 2015 року на посаду голови правління, головного бухгалтера, голови наглядової ради ПАТ «Уманьавтодор» назначають «підставних» осіб з неблагонадійних сімей, які жодного відношення до фінансово-господарської діяльності даного підприємства не мають, а лише надали свої паспортні дані та поставили підписи в установчих документах за грошову винагороду.

В ході розслідування кримінального провадження допитано голову правління ПАТ «Уманьавтодор» () ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1 ), колишнього головного бухгалтера та діючого голову наглядової ради ПАТ «Уманьавтодор» () ОСОБА_5 (іпн НОМЕР_2 ), які повідомили що жодних фінансово-господарських операцій на даному товаристві не здійснювали, договірних відносин з підприємствами контрагентами не укладали та нікого не уповноважував діяти від свого імені. Всі дії ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , виконували за вказівкою осіб, які фактично здійснювали управляння ПАТ «Уманьавтодор». Також ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 повідомили що погодились підписувати документи (не розуміючи їх змісту) у зв`язку з скрутним матеріальним становищем з метою отримати грошову винагороду за вказані дії,

Допитано кінцевих бенефіціарних власників ПАТ «Уманьавтодор» (), а саме засновників ТОВ «Центр Архітектури» () ОСОБА_6 (іпн НОМЕР_3 ) та ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_4 ), які повідомили що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем зареєстрували дане підприємство за грошову винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності. Жодних фінансово-господарських операцій ні на ТОВ «Центр Архітектури» (), а ні на ПАТ «Уманьавтодор» () не здійснювали, договірних відносин з підприємствами контрагентами не укладали та нікого не уповноважував діяти від свого імені.

Крім цього встановлено, що колишнім бенефіціарним власником ПАТ «Уманьавтодор» () являвся ОСОБА_8 , який в 2017 році продав контрольний пакет акцій підприємству ТОВ «Центр Архітектури» (), на даний час ОСОБА_8 являється засновником ТОВ «АВАНГАРД» (). Дане підприємство звітує до податкових органів з однієї IP адреси, що й ПАТ «Уманьавтодор».

В свою чергу ТОВ «АВАНГАРД» () у період 2015-2017 років придбало у ПАТ «Уманьавтодор» () основні засоби, виробничі складські приміщення та нерухомість. Грошові кошти за нерухомість перераховувались з розрахункових рахунків ТОВ «АВАНГАРД» на рахунки ПАТ «Уманьавтодор», в подальшому через короткий проміжок часу повертались з рахунків ПАТ «Уманьавтодор» на рахунки ТОВ «АВАНГАРД» як оплата за виконання зобов`язань. На запит, щодо надання документів які підтверджують взаємовідносини ТОВ «АВАНГАРД» та ПАТ «Уманьавтодор», - ТОВ «АВАНГАРД» не надало документів стосовно фінансово- господарських операцій, які вище перелічені.

Допитана, в ході розслідування кримінального провадження, головний бухгалтер ТОВ «АВАНГАРД» () ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомила, що голова правління ПАТ «Уманьавтодор» () ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1 ) їй не знайомий, вона його ніколи не бачила. Також ОСОБА_9 повідомила що їй не відомо хто підписував документи щодо фінансово-господарської діяльності по взаємовідносинам між ПАТ «Уманьавтодор» () та ТОВ «АВАНГАРД» ().

Допитаний в якості свідка директор ТОВ «АВАНГАРД» () ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що особисто з головою правління ПАТ «Уманьавтодор» () ОСОБА_4 ніколи не зустрічався, з питань фінансово-господарських взаємовідносинах (укладання договорів, придбання та реалізації товарів, робіт та послуг) між ПАТ «Уманьавтодор» () та ТОВ «АВАНГАРД» () нібито розмовляв з ОСОБА_4 , лише по телефону, при цьому ніяких контактних даних останнього надати не зміг.

Вищевказане свідчить про фіктивність проведення фінансово-господарських операцій між ПАТ «Уманьавтодор» () та ТОВ «АВАНГАРД» ().

Відповідно до аналітичної довідки, за результатами аналізу стосовно дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Авангард» (код за ЄДРПОУ 21377944) при взаємовідносинах з ПАТ «Уманьавтодор» (код за ЄДРПОУ 14196857) за період грудень 2015 року квітень 2018 року, встановлено порушення вимог Податкового законодавства, що призвело до заниження ТОВ «Авангард» (код ) податкового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 3 232 519,76 грн. та податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3 641 810,87 грн.

Таким чином невстановлені особи у протиправний спосіб заволоділи ключами доступу до реєстрації податкових накладних ПАТ «Уманьавтодор» () та, використовуючи реквізити даного товариства, зареєстрували податкові накладні, сформувавши незаконний податковий кредит) для підприємства ТОВ «АВАНГАРД» () що завдало державним інтересам значної шкоди у розмірі 6 874 330, 63 грн.

Встановлено, що суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміти ПДВ), на які вказані платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, одержані внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, є предметом та доказом розслідуваних злочинів, передбачених ч.1 ст. 205, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 212 КК України, тобто здобуті злочинним шляхом, а тому підлягають на їх переконання арешту з метою регламентованою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Не застосування арешту, як указує заявник, може призвести до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Також, прокурор указує у зверненні на доцільності його розгляду без повідомлення осіб, яким на праві власності належать дане майно та у володінні яких воно знаходяться, з метою забезпечення їх арешту.
Позиція сторін

Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ч. 2 ст. 172 КПК України, яка регламентує, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчим суддею, з огляду на фактичні обставини на доводи наведені автором звренення у цьому з даного питання, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі володільця майна.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови від 09.11.2018.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Адже, дійсно, в цей період, у ракурсі доданих до звернення матеріалів та обставин самого провадження, у світлі статей КК, за якими воно порушено та фабули відображених у зверненні, як реальних та дійсним фактичних обставин учинення цих діянь, є достатньо підстав уважати, що суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміти ПДВ), на які вказані платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, одержані внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, є предметом та доказом розслідуваних злочинів, передбачених ч.1 ст. 205, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 212 КК України, тобто здобуті злочинним шляхом.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Також, у порядку ч. 1 ст. 534 КПК України, яка регламентує, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, визначити спосіб та порядок виконання цього судового рішення шляхом блокування суми податку та доручення виконання ухвали Державній фіскальній службі України та її територіальним органам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у Державній фіскальній службі України (, адреса: м. Київ, Львівська площа, 8) підприємства ТОВ «АВАНГАРД» (), шляхом блокування суми податку на загальну суму встановлених збитків, що становлять 6 874 330, 63 грн., в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по вказаному підприємству, на яку останнє має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та забороною використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно у вказаному розмірі, починаючи з дня винесення цієї ухвали слідчим суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст.ст. 175, 534 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та Державну фіскальну службу України й її територіальні органи.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1