Справа № 202/2524/19
Провадження № 1-кс/202/4202/2019
УХВАЛА
Іменем України

11 квітня 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотанняпрокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000503 від 29.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000503 від 29.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

10 квітня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна.
В своєму клопотанні прокурор просить накласти арештшляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування та заборонити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, 72К. Розглянути дане клопотання без виклику осіб, у власності яких на теперішній час знаходяться нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на обставини викладені в клопотанні.
Прокурор у судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд даного клопотання без його участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає дане клопотання без участі власника майна, з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 08.04.2019 року, будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000503.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки з метою збереження речового доказу та для запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, що призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування, необхідно накласти арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які є предметом кримінального правопорушення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000503 від 29.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України задовольнити.
Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування та заборонити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, на нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1