ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/130/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 , про арешт майна у кримінальному провадженню №0000185, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Caddy 2013 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0000185 від 23.06.2018 року, згідно з яким ОСОБА_8 , діючи умисно за попередньою змовою з директором ПП «ВКФ Еліт-Дізайн» ОСОБА_12 , маючи корисливий умисел на заволодінні коштами казенного підприємства заволоділи грошовими коштами КП «НВК Іскра» в сумі 85590,00 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.191 КК України, тобто пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, в серпні 2015 року, більш точно встановити час та місце не представляється можливим, головний інженер ПП ВКФ «Еліт-Дізайн» ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у злочинній змові з директором ПП ВКФ «Еліт-Дізайн» ОСОБА_12 , достовірно знаючи про те, що роботи в акті освідування прихованих робіт № б/н від 13.08.2015 з поточного ремонту покрівлі та ліхтарів корпусу № 2 в осях Д-Б, 43-25 на підприємстві КП «НВК «Іскра» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84 фактично не виконані ПП ВКФ «Еліт-Дізайн», а саме не здійснено: влаштування цементної вирівнюючої стяжки товщиною 40 мм на площі 1296 кв.м., будучи особою відповідальною за прийняття робіт та підписання актів на об`єкті поточного ремонту зі сторони підрядної організації, вніс до вказаного офіційного документа завідомо неправдиві відомості шляхом внесення власного підпису про нібито повне виконання підрядною організацією робіт зазначених у цьому акті.

В подальшому, продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_8 надав зазначений завідомо неправдивий офіційний документ - акт освідування прихованих робіт № б/н від 13.08.2015 року до КП «НВК «Іскра за адресою: м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України - внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту на транспортний засіб з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та з метою забезпечення завдань кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 накладено необґрунтовано, а ухвала слідчого судді прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Жодного обґрунтування ризику приховування або відчуження майна у рішенні суду не наведено. З часу повідомлення про підозру (18.01.2019 року) ОСОБА_8 не вживалися заходи направлені на відчуження будь-якого належного йому майна.

Крім цього, відповідно до заявленого цивільного позову та обставин повідомленої підозри, шкода, яка завдана кримінальним правопорушенням, у межах кримінального провадження складає 85000 гривень. Вказаний розмір шкоди вочевидь є не співрозмірним та розумним з огляду на вартість арештованого транспортного засобу, яка складає близько 270000 гривень. Таким чином, під час вирішення питання про арешт майна ОСОБА_8 стороною обвинувачення належним чином не доведено ризиків, на які вони посилаються як на підставу арешту майна. У кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_8 належним йому майном на підставі зазначених обставин. У зв`язку з чим підстави для застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно, відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріали клопотання містять достатньо підстав вважати, що необхідно накласти арешт на майно для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме марки Volkswagen Caddy 2013 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який згідно інформації з Державного реєстру МВС України «НАІС ДДАІ» та єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №0000185 від 23 червня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та інші копії документів, якими, на думку слідчого, обґрунтовується клопотання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено слідчим суддею, 23 червня 2018 року органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР за №0000185 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України. В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.3 ст.191 КК України, та є обґрунтована підозра вважати, що саме ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 вчинив зазначені злочини, внаслідок вчинення яких державі були завдані збитки в розмірі 85590 гривень, які відповідно до вимог ст.1166 ЦК України мають бути відшкодовані винною особою.

Враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що саме ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ч.3 ст.191 КК України, останньому повідомлено про підозру, значний розмір заподіяних збитків завданих кримінальним правопорушенням, даних про особу підозрюваного, а також наявність в матеріалах цивільного позову, слідчий суддя прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна підозрюваного, оскільки прийняте рішення є заходом забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

Тому доводи апеляційної скарги про недодержання слідчим вимог ст.170 КПК України, та відсутність у суду правових підстав для накладення арешту, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Не накладення арешту на зазначене майно може призвести до можливості його відчуження, що унеможливить подальше відшкодування завданих державі збитків.

Посилання сторони захисту на те, що вартість транспортного засобу є не співрозмірною завданої кримінальним правопорушенням шкоді, яка складає 85000 гривень, на думку колегії суддів є неслушними, оскільки автомобіль є рухомим майном та виділити частку з цього майна є неможливим.

А крім іншого, застережень щодо рівняння розміру вартості арештованого майна, можливому розміру спричинених збитків, а відтак і в подальшому можливість відшкодування завданої шкоди, кримінальний процесуальний закон не містить.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

Отже, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.172, 173, 370, 372 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну, колегія суддів не вбачає. А доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення слідчого судді щодо задоволення клопотання про арешт майна.

Також колегія суддів, виходячи з обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_8 не позбавляється права звернутися до слідчого судді згідно норм ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 , про арешт майна у кримінальному провадженню №0000185, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Caddy 2013 року виписку, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4