н/п 1-кп/640/912/18

"21" вересня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-
встановив:
У провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , враховуючи ризики, передбачені п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які існують, а також просив суд врахувати ступень тяжкості інкримінованих злочинів та прийняти до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений не працює, раніше судимий, не має постійних соціальних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, вважаючи його необґрунтованим, вважали, що існування ризиків, які зазначені прокурором не доведені, обвинувачений має постійне місце проживання, сім`ю та батьків пенсіонерів, тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім на їх думку заходом, який забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, отже вважають що відсутні підстави для продовження обвинуваченому даного запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5. ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, враховуючи, що дії у вчиненні яких він обвинувачується носять характер тяжкого кримінального правопорушення, ті обставини, що обвинувачений не працює та не має офіційних джерел існування, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 60 днів, тобто до 20 листопада 2018 р.
При цьому, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 331, 372 КПК України, суд, -
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 20 листопада 2018 р.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із м. Харкова без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками
Копію ухвали направити учасникам судового провадження не пізніше ніж за п`ять днів до початку судового розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1