справа № 208/2347/18
№ провадження 1-кп/208/424/18
УХВАЛА
Іменем України

11 червня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні, розглянувши матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000131 від 17.01.2018 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:
02 травня 2018 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшли матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики, враховані слідчим суддею під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зникли та не зменшились, зокрема він може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни показань чи відмови від надання показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, прохав змінити запобіжний захід на більш м`який, зобов`язався демонструвати належну процесуальну поведінку, вказав, що провину у інкримінованому йому злочині визнає повністю, примирився з потерпілим, має хвору матір та малолітню дитину на утриманні. Захисник підтримав позицію підзахисного.
Вислухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Так, у своєму клопотанні та в судовому засіданні прокурор не довів суду, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи, що обвинувачений зобов`язується належно виконувати свої процесуальні обовязки, має обов`язки щодо догляду за хворою матір`ю та малолітньою дитиною, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, необхідним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт на визначений період доби з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним прокурором ризикам.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 194, 23, 314 КПК України, суд
ухвалив:
У клопотанні прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на домашній арешт у визначений період доби, а саме з 22:00 до 07:00 години за адресою: АДРЕСА_1 строком до 07.08.2018 року з покладенням на нього обов`язку прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1