АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 614/1051/13-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1999/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 249 КК України
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
заявника - ОСОБА_7
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 10.05.2018 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 ,-
Вироком Борівського районного суду Харківської області від 10.09.2013 р. ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу і всього добутого та задоволено цивільний позов прокурора прокуратури Борівського району про стягнення з ОСОБА_7 на користь Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області матеріальних збитків завданих державі внаслідок незаконного рибного промислу в сумі 44 370 грн.

Ухвалою Борівського районного суду від 02.10.2017 р. ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., призначеного вироком Борівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 р. за ч.1 ст. 249 КК України, в зв`язку із застосуванням ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 10.05.2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення від стягнення матеріального збитку заподіяного державі в особі Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області в сумі 44 370 грн. згідно вироку Борівського районного суду Харківської області від 10.09.2013 року.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що цивільний позов, згідно якого були стягнуті матеріальні збитки з засудженого у сумі 44 370 грн., до звільнення від відбування покарання не відноситься. Та вказав, що відповідно до п.4.1 Інформаційного листа ВССУ від 26.05.2014 р., прийняття закону про амністію не звільняє від обов`язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладену на винну особу рішенням суду, оскільки цивільно-правові зобов`язання продовжують діяти і після застосування амністії.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій заначає на незаконність ухвали Борівського районного суду Харківської області від 10.05.2018 року. Вважає, що районний суд на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» повинен був його звільнити від сплати матеріальних збитків заподіяних державі в особі Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області в сумі 44 370 грн.

В обгрунтування вимог посилається, що він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в зоні АТО, а отже повинен був повністю бути звільненим від покарання у зв`язку з амністією.

Заслухавши доповідь судді , пояснення ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора , який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.2 ст.86 КК України , законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені лише від відбування покарання.

Згідно ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Отже застосування до особи амністії звільняє її від від покрання, але не звільняє особу від обов`язку відшкодування матеріальної чи моральної шкоди спричиненої злочином.

Таким чином апеляціна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_8 про звільнення від стягнення матеріального збитку залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді -