Провадження № 1-кп/331/447/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001201 від 17.05.2018 відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з Запорізької місцевої прокуратури № 1 надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання, прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, а саме, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника наполягав на його задоволенні.

Прокурор просив суд покласти вирішення клопотання захисника на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Однією з умов до можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, є відповідність його вимогам КПК.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулюванні обвинувачення.

За загальним поняттям, передбаченим ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

За конструкцією диспозиції ст. 389 КК України такий злочин може бути вчинений як у формі дії, тобто активне ухилення від відбуття покарання - наприклад, активна поведінка особи, яка переховується від органу пробації, так і у формі бездіяльності, тобто шляхом пасивної поведінки - наприклад, нез`явлення до місця відбуття покарання без поважних причин.

Місцем вчинення злочину у випадку бездіяльності є те місце, куди засуджена особа мала прибути для відбуття такого покарання, або місце, де остання мала відбувати таке покарання.

У вказаному вище обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 викладено обвинувачення, згідно якого він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, саме, у формі бездіяльності як зазначено «до виконання громадських робіт не приступив».

Таким чином, місцем вчинення ОСОБА_7 визначеного прокурором кримінального правопорушення є місце, до якого останній мав прибути для виконання громадських робіт або місце, де він мав їх виконувати.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що місце вчинення злочину є обов`язковою фактичною обставиною та має бути зазначено в обвинувальному акті, оскільки, по-перше, з точки зору матеріального права, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, а, по-друге, з точки зору процесуального права, впливає на визначення територіальної підсудності кримінального провадження в порядку ст. 32 КПК України.

Місце вчинення злочину на території населеного пункту визначається виключно поштовою адресою розташованого поруч об`єкта, або поштовою адресою того об`єкта, на якому вчинено злочин.

Зазначення такої поштової адреси в обвинуваченні дозволяє суду визначити одне з найголовніших питань кримінального процесу - чи підсудне кримінальне провадження даному суду за правилами територіальної підсудності.

Зважаючи на те, що порушення правил підсудності є суттєвим процесуальним порушенням, яке може тягнути за собою в подальшому скасування вироку, тож відсутність у обвинувальному акті місця вчинення злочину є суттєвим порушенням вимог КПК України, яке унеможливлює розгляд такого акту судом.

Як вбачається з вказаного вище обвинувального акту, в тексті викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення відсутня вказівка на конкретне місце вчинення ОСОБА_7 злочину, а саме, не зазначено ані поштової адреси місця, в якому він мав виконувати громадські роботи, ані назви населеного пункту, в якому засуджений ОСОБА_8 повинен був їх виконувати.

Як вказує ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, а тому він підлягає поверненню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 № 5-328кс16, згідно якої суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Вирішуючи питання про повернення обвинувального акту, суд враховує таке, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
У рішеннях Європейського суду з прав людини, у справах «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року, констатовано, що відповідно до Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не може бути призначений до судового розгляду, оскільки не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001201 від 17.05.2018 відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1