Справа № 635/1925/18
Провадження № 1-в/635/317/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100), заступника голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 22.01.1979 р. Краснолучцьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 101, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 6 років позбавлення волі, звільнений 23.07.1984 р. за відбуттям строку;

- 31.01.1985 р. Куп`янським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 140 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03.09.1987р. по амністії;

- 31.01.1990 р. Ровенським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 3 місяців 5 днів позбавлення волі, звільнений в залі суду;

- 27.01.1995 р. Краснолучцьким міським судом Луганської області за ст. 94, ч. 2 ст. 140 КК України до 13 років позбавлення волі;

з а с у д ж е н и й: 21.06.2005 р. Апеляційним судом Луганської області за п.п. 4,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі;

про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений 21.06.2005 р. Апеляційним судом Луганської області за п. 4,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.02.2016 р. у зв`язку із змінами до ст. 72 КК України внесеними Законом України від 26.11.2015 р. ОСОБА_5 зараховано в строк покарання час з 14.11.2004 р. по 18.10.2005 р., (залік 11 місяців 4 дні).

Початок строку відбуття покарання - 14.11.2004 року.

Кінець строку відбуття покарання - 10.12.2018 року.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100), заступник голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області звернулися до суду з поданням, яким просять вирішити питання про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк засудженого ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.

Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути подання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України розглянути подання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, захисника, який вважав, що суд має всі підстави для задоволення подання, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 листопада 2004 року.

Під час тримання в Старобільському, Луганському, Харківському та Київському СІЗО характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 03 квітня 2006 року ОСОБА_5 відбував покарання в ХВК (№ 61) м. Херсон де порушував режим тримання тричі, стягнення виражались у зберіганні заборонених предметів, заохочувався п`ять разів.

З 24 травня 2009 року ОСОБА_5 відбував покарання в Роменській виправній колонії (№56). За час відбування покарання характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності притягався один раз за неввічливе ставлення до іншого засудженого, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався сім разів. Враховуючи, що засуджений за час відбування покарання стає на шлях виправлення, адміністрацією установи було застосовано до засудженого ч. І ст. 101 КВК України у вигляді переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання у місцях позбавлення волі.

З 15 липня 2014 року ОСОБА_5 тримався в Харківському СІЗО де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 22 липня 2014 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». Працевлаштований до промислової зони установи у цех № 1 на дільницю по переробці вторинної сировини.

За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 притягався один раз за неввічливе ставлення до іншого засудженого, на даний час стягнення зняте у встановленому законом порядку, заохочувався двічі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вживається з широким колом осіб, надає допомогу новоприбулим засудженим у адаптаційний період. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи виконання покарань. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься позитивно, проявляє ініціативу.

ОСОБА_5 бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться з розумною ініціативою. Входить до складу ради колективу засуджених, відповідає за духовно-просвітницьку секцію.

Питання про застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким було розглянуто 26 листопада 2014 року, засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі що не стала на шлях виправлення.

Питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання було розглянуто 02 березня 2016 року. Засудженому було відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі що не довела свого виправлення.

В скоєному злочину провину визнає, розкаюється.

Характеризуючи ОСОБА_5 , адміністрація установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання довів своє виправлення, і до нього доцільно застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_5 , з урахуванням попередніх заохочень питання щодо можливого застосування до ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України комісією установи було розглянуто 26.11.2014р. та ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні даної статті, як особі, яка не довела свого виправлення. Питання про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання комісією установи було розглянуто 02 березня 2016 року. Засудженому було відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі що не довела свого виправлення. 26 травня 2016 року на засудженого ОСОБА_5 начальником відділення було накладено стягнення у вигляді попередження за неввічливе ставлення до іншого засудженого. Та після накладеного стягнення ОСОБА_5 отримав лише два заохочення 25 липня 2016 року та 18 жовтня 2017 року, і на момент звернення до суду з поданням більше заохочень не мав.

ОСОБА_5 має п`ять судимостей, неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, особливо тяжкого злочину проти життя особи та знову вчинив особливо тяжкий злочин - вбивство з кваліфікуючими ознаками. ОСОБА_5 вже відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив. Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_5 .

Суд вважає, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого ОСОБА_5 до праці, додержання ним вимог режиму, не доводять його виправлення, а тому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 81 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100), заступника голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу направити до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» для виконання.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1