Номер провадження: 11-кп/785/1165/18
Номер справи місцевого суду: 521/8275/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 ,

представника ДУ «Чорноморська ВК №74» - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Великі Селища Березнівського району Рівненської області, громадянки України, яка відбуває покарання за вироком Тульчинського райсуду Вінницької області від 15.03.2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі в Чорноморській ВК №74,
- відмовлено в умовно достроковому звільненні від відбування покарання у виді позбавлення волі,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що ОСОБА_7 , на час розгляду клопотання, відбула більше 2/3 строку призначеного судом покарання, відбуває покарання в Чорноморській виправній колонії управління ДПтСУ в Одеській області (№74) з 15.03.2016 року. За період перебування в установі має одне заохочення та одне діюче стягнення.

Початок строку з 11.02.2016 року, кінець строку 22.12.2019 року.
З наданих до суду першої інстанції характеристики на засуджену та інших документів, випливає, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, працевлаштована швачкою у швейному цеху. До роботи намагається ставитись старанно та відповідально, за що має одне заохочення. За час відбування покарання допустила порушення режиму утримання, за що отримала стягнення. За характером емоційно не стійка, схильна до демонстративного прояву емоцій. Відкритих конфліктів не провокує, але не виключена непряма участь у конфліктах. На критику реагує адекватно. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.
Разом з тим, оцінивши всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженої такою, що свідчить про її виправлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання не містить переконливих даних про те, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі засудженої із доповненнями до неї захисником ОСОБА_8 зазначено, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою з таких підстав:

- суд першої інстанції не прийняв до уваги, що стягнення за приготування їжі накладено на неї безпідставно, оскільки вона не приймала у цьому участі;

- суд не врахував, що вона має міцні соціальні зв`язки з родиною, малолітню дитину, яка знаходиться під опікою тяжко хворої людини, та не надав оцінки її психологічному стану, адже відрив малолітньої дитини від матері, вона розцінює як смертну кару.

- приймаючи до уваги характеристику ОСОБА_7 , надану установою, в якій остання відбуває покарання, з неї вбачається, що вона стала на шлях виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Посилаючись на зазначені доводи, засуджена та її захисник просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора та представника ДУ «Чорноморська ВК №74» ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до припису п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_7 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави.

З характеристики на засуджену, яка надана адміністрацією Чорноморської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№74) (а.п. 7-8) вбачається, що ОСОБА_7 характеризується в цілому позитивно, мала одне заохочення та одне стягнення, яке на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції погашено. (а.п. 9).

Зі змісту витягу з протоколу засідання комісії ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» з розгляду матеріалів про умовно дострокове звільнення на підставі ст.ст. 81, 107 КК України, вбачається, що комісія одноголосно вирішила відмовити у направленні до суду справи стосовно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Разом з тим, відповідно до приписів ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 була засуджена за вчинення умисних, корисливих, тяжких злочинів і на день подачі клопотання відбула більше 2/3 строку покарання, тобто вона формально має право, за законом, на умовно-дострокове звільнення.

Згідно зі ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки при постановленні ухвали про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання враховані лише емоційні характеристики засудженої, та опосередковано зроблені посилання про її ставлення до роботи.

У зв`язку з чим, в ході апеляційного розгляду скарги, дослідженням особової справи ОСОБА_7 встановлено, що засуджена за весь період відбування покарання порушила режим утримання лише один раз, та відповідно до її пояснень не згода з притягненням її до дисциплінарної відповідальності, оскільки не мала відношення до вказаного порушення.

Окрім того, протягом всього часу постійно була задіяна на виробництві, проявляла старанність, поводила себе коректно та тактовно, та не зважаючи на її характеристику як емоційно нестійку особу, не мала жодних стягнень за неналежну ставлення до співробітників колонії та інших засуджених, що може розцінюватись апеляційним судом навпаки, як бажання емоційно перевиховатись.

З метою соціалізації у суспільстві та самовиховання, засуджена приймає участь у програмі «Духовне відродження». Дбайливо ставиться до майна, яким користується та підтримує його в належному стані, а наявність лише одного стягнення майже за дворічне перебування в ДУ «Чорноморська ВК (№74)», може свідчити про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою довела своє перевиховання та стала на шлях виправлення.

Більш того, у засудженої ОСОБА_7 є чотирирічна дитина, яка на даний час перебуває на піклуванні тяжкохворої людини, та яка залишилась без материнської опіки і догляду, а відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою і є основоположними правами і свободами людини і громадянина, які забезпечуються та підтримуються державою.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не обгрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженої від відбування покарання у вигляді позбавлення волі та не врахував всі обставини, які, на думку колегії суддів, свідчать про реальне виправлення останньої та бажання соціалізуватися у суспільстві.

Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, а доводи апеляційної скарги з доповненнями є обґрунтованими тому апеляційну скаргу із доповненнями засудженої ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвалу суду 1-ої інстанції скасуванню з постановити нової ухвали, якою необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 419, 53, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу із доповненнями засудженої ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженої ОСОБА_7 задовольнити та застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.03.2017 року на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці 5 (п`ять) днів.

Засуджену ОСОБА_7 з-під варти звільнити негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4