АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/721/18 Справа № 711/4812/18 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2018 року, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений 20.04.2011 р. Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.115, ч.5 ст.72 КК України до дев?яти років шести місяців позбавлення волі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.02.2016 р. на підставі ст.72 ч.5 КК України згідно Закону України №838-VIII від 26.11.2015 р. ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.10.2010 р. по 06.05.2011 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку - 21.10.2010 р., кінець строку - 06.10.2019 р.

Відбуваючи, з 27.05.2011 р. це покарання в Черкаській ВК № 62, ОСОБА_7 звернувся із клопотанням до Придніпровського районного суду м. Черкаси про його умовно-дострокове звільнення, мотивуючи це тим, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За результатами його розгляду, суд відмовив у задоволенні цього клопотання, посилаючись на відсутність до цього підстав, оскільки з 27.05.2011 р. відбуваючи покарання в Черкаській виправній колонії №62 у виді позбавлення волі, ОСОБА_7 не довів поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування із-за необґрунтованості та винесення нової ухвали про задоволення зазначеного клопотання.

При цьому посилається на неповне з`ясування судом всіх обставин справи, невірну оцінку дослідженим доказам. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що він є інвалідом за станом здоров?я, а характеристика на нього дана виправною установою, на його думку є сфабрикованою.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів матеріали провадження та суть апеляційної скарги, прокурора яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи зазначеної апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси вказаним вимогам відповідає.

Як вбачається з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване в разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, виходячи з положень п.3 ч.3 ст.81 КК України, ОСОБА_7 , як особа, засуджена за умисний особливо тяжкий злочин, має відбути не менше трьох чвертей строку покарання.

Встановлено, що ОСОБА_7 на час подання зазначеного клопотання до суду 13.06.2018 р., відбув не менше трьох чвертей строку покарання у виді позбавлення волі.

Проте, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником установи-начальником арештного дому Черкаської ВК №62 майором внутрішньої служби ОСОБА_8 від 20.06.2018 р. та довідки про наявність стягнень та заохочень, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 , під час перебування в СІЗО м.Черкаси характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання, не допускав, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. В Черкаській виправній колонії №62 відбуває покарання з 27.05.2011 р. За час перебування в установі характеризується посередньо. Дотримується встановлених правил поведінки та розкладу для установи лише під контролем адміністрації. Порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, робить для себе належні висновки не завжди. На виробництві установи не працевлаштований через відсутність бажання працювати. Від робіт з благоустрою приміщень відділення ухиляється, веде пристосовницький спосіб життя. За характером замкнутий. У відношенні до персоналу установи стриманий. В колективі засуджених вживається, не конфліктує, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу за напрямком «Духовне відродження». Має позов по справі за вироком суду в розмірі 799 гривень 24 копійок, однак зусиль по достроковому відшкодуванні позову не докладає.

30.07.2015 р. на адміністративній комісії установи розглядалось питання застосування до засудженого заохочувальної норми за ст.101 КВК України. Було відмовлено через те, що засуджений «не стає на шлях виправлення».

09.02.2017 р. на адміністративній комісії установи розглядалось питання застосування до засудженого заохочувальної норми за ст.82 КК України. Було відмовлено через те, що засуджений «не став на шлях виправлення».

25.05.2017 р. на адміністративній комісії установи розглядалось питання застосування до засудженого ст.81 КК України (умовно-дострокове звільнення), але за рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення і не може бути звільнений від відбування покарання умовно - достроково.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про що зазначив в оскаржуваній ухвалі.

Провину в скоєному злочині визнав повністю.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до застосування на даний час щодо засудженого ОСОБА_7 умовно - дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407 ч.1 п.1, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :