В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/384/18

Провадження № 1-кп/348/186/18

01 червня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна обвинувальний актт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000095 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні не має нікого, тимчасово не працюючого, з спеціальною технічною освітою, інваліда 3 групи, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 21 лютого 2018 року надійшли обвинувальний акт та угода про визнання винуватості від 19 лютого 2018 року, укладена між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 здійснив незаконну порубку дерев в лісах, що заподіяло істотної шкоди, за наступних обставин.

08 лютого 2018 року, приблизно о 08.00 год. ОСОБА_4 направився до лісового массиву, що в с. Зелена, діл. Черник Надвірнянського району Івано-Франківської області, щоб вчинити незаконну порубку дерев у лісі. Перебуваючи на території Зеленського лісництва Державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство», квартал № 10, ділянка № 32, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу, як важливого елемента навколишнього природного середовища, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи настання таких наслідків, без спеціального дозволу (лісорубного квитка, ордера), використовуючи бензопилу марки «Олео-Мак» скоїв незаконну порубку лісу, а саме одного сироростучого дерева породи «ялина», діаметром пня 34 см. Очистивши стовбур дерев від гілок, ОСОБА_4 порізав дерево на колоди. В цей час на місці вчинення незаконної порубки дерев прибув працівник лісової охорони ДП «Надвірнянське лісове господарство», який зафіксував факт вчинення незаконної порубки лісу, вилучив знаряддя вчинення злочину, а незаконно зрубану деревину передав на зберігання.

Внаслідок незаконної порубки деревини, державним інтересам в особі «Надвірнянського ЛГ» завдано збитків на суму 5294,27 грн., які нараховані згідно постанови КМУ №665 від 23.07.2008 року.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 246 КК України, тобто незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

Під час досудового розслідування 19 лютого 2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 246 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, погоджують вид і розмір покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив таку угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив дану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозуміло.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Захисник також просить про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним.

Прокурор також підтвердив, що угода з обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно.

Заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. Вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що ОСОБА_4 уклав угоду про визнання винуватості добровільно, беззастережно визнавши свою вину у вчиненому злочині, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування до нього узгодженого виду та розміру покарання.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який у вчиненому щиро кається, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, відшкодував спричинену шкоду, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, по місцю проживання харктеризуються позитивно .

Судом встановлено, що бензопила марки "Олео-Мак" належить обвинуваченому, який вказаний факт не заперечує.

Таким чином, в матеріалах кримінального провадження мається достатньо доказів, які вказують на те, що бензопила марки "Олео-Мак", яка визнана речовим доказом, є власністю обвинуваченого ОСОБА_4 та він незаконно її використовував, а тому згідно п.9 ст.100 КПК України дане майно необхідно конфіскувати у власність держави.

Речовий доказ: лісопродукцію заг.куб. масою 0,73 м3, яка знаходяться на відповідальному зберіганні на території Зеленського лісництва ДП «Надвірнянське ЛГ», слід конфіскувати у власність держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України суд-

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 19 лютого 2018 року про визнання винуватості між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави деревину породи ялина кубомасою 0,71 м3, яка знаходяться на відповідальному зберіганні на території Зеленського лісництва ДП «Надвірнянське ЛГ» та бензопилу марки "Олео-Мак" світлокоричневого кольору з шиною та ланцюгом, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Царичанського ВП.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1