Справа № 306/575/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 11-кп/777/454/18, за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000133 від 14.03.2018.
Вказаним вироком :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, такого, що перебуває у громадянському шлюбі (з його слів), непрацюючого, раніше судимого за вироком Свалявського районного суду від 27.11.2017 року за ч.1 ст.125 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт (судимість не погашена),

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Свалявського районного суду від 27.11.2017 року і за сукупністю вироків остаточно визначено засудженому ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 15 (п`ятнадцять) днів обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, вчиненому за наступних обставин: будучи засудженим 27.11.2017 Свалявським районним судом за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, діючи умисно ухилявся від відбування громадських робіт, не являючись без поважних причин для виконання таких до Керецьківської сільської ради у період з 26.02.2018 року по 13.03.2018 року, тим самим вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
В апеляційній скарзі прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції у частині призначеного покарання, та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України до 1 місяця арешту та на підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом повного приєднання не відбутого покарання за вироком Свалявського районного суду від 27.11.2017 у виді 120 годин громадських робіт, приведеного у більш суворий вид покарання арешт і остаточно призначити покарання у виді 1 місяць 15 днів арешту. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинувачуваному покарання не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. В своїх доводах посилається на п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та вказує, що суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, з вірним врахуванням положень ст.ст.71, 72 КК України, однак безпідставно застосував положення ст. 75 КК України та фактично звільнив засудженого не тільки від покарання, яке раніше йому призначено реально та за ухилення від його виконання, а й від покарання за сукупністю вироків. Тому вважає призначене покарання надмірно м`яким, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Просить суд дослідити дані, що характеризують особу засудженого.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги та прохання про її задоволення, пояснення обвинуваченого, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши характеризуючі дані про особу обвинуваченого, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржений вирок таким вимогам закону не відповідає.

Як убачається з технічних засобів фіксування судових засідань, що і підтвердив в апеляційному суді ОСОБА_6 , він вини за фактичними обставинами не визнав, ствердив, що не отримував копії вироку суду від 27.11.2017, мав бажання його оскаржити, у сільську раду звертався, але ніякого графіку роботи йому не надавали, від громадських робіт не відмовлявся, але чекав, коли йому вручать копію вироку суду, якого так і не отримав.

Напротивагу тому, що за фактичними обставинами кримінального провадження обвинувачений вину не визнав, суд першої інстанції провів судове засідання без дослідження доказів, таким чином розглянув кримінальне провадження формально, однобічно, та при ухваленні судового рішення не дотримав вимог ст. 368 КПК України.

Крім того, приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів, суд не роз`яснив обвинуваченому наслідків такого розгляду, що обмежило право сторони захисту оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 349 КПК України, після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Під час здійснення спеціального судового провадження досліджуються всі надані докази.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Зазначену норму закону суд першої інстанції не дотримав, оскільки не з`ясував які докази в підтвердження обвинувачення подав прокурор та вважав, що їх недоцільно досліджувати. Щодо показань обвинуваченого, то встановлено, що він намагався надати суду докази, однак, таке його право не було реалізоване. Зазначене не давало суду правових підстав для винесення судового рішення без з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та дослідження доказів.

Оскільки суд першої інстанції допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ч.1 ст. 409 та ч.1 ст.412 КПК дають підстави для скасування вироку суду, тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, як ухвалений з істотним порушенням норм КПК України, що порушило право особи на захист від висунутого обвинувачення, а кримінальне провадження відповідно ст. 415 КПК України - направленню на новий судовий розгляд.

Зазначені порушення норм КПК України перешкоджають апеляційному суду ухвалити рішення, про яке в апеляційній скарзі просив прокурор, тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суду першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження слід дотриматись вимог ст. 349, ст. 368 КПК України, а в разі винесення обвинувального вироку також врахувати питання, яке порушив прокурор в апеляційній скарзі про неправильне застосування норм матеріального закону при призначенні міри покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :