Ухвала

01 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 693/302/17

провадження № 51-9010 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2018 року,
встановив:
Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 17 квітня 2018 року залишив без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд

за нововиявленими обставинами вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2014 року.
Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 1, 4, 5 ч. 2 та ч. 3, 5 цієї статті.
Так, касаційна скарга, зокрема, повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону, а саме не зазначив, які порушення по оскаржуваним рішенням допущені судами, з огляду на положення статей 412-414 вказаного Кодексу.
Крім того, засуджений не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду його апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК відповідно до яких, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.
Разом з тим, слід зазначити, що у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_4 вказує на незаконність рішень суду, як першої так і апеляційної інстанцій, при цьому у прохальній її частині просить скасувати лише ухвалу суду першої інстанції, чим допустив суперечності та неузгодженість своєї позиції.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду про скасування лише ухвали суду першої інстанції (за наявності ще й ухвали апеляційного суду) не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Проте, засуджений до поданої ним касаційної скарги не додав копії рішення суду першої інстанції.
Звертаємо увагу і на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Однак засуджений неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу.

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2018 року залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3