Дата документу Справа № 337/4733/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/813/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/4733/16-к
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про скасування іспитового строку та направлення для відбування призначеного покарання;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор вказує, що вищевказана ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2018 є незаконною з нижченаведених підстав.

В мотивувальній частині судового рішення вказано, що відповідно до ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за перевіркою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його не бажання стати на шлях виправлення.

У той же час, ч. 2 ст. 78 КК України містить чітко визначені 2 підстави, що тягнуть за собою скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання: 1) невиконання покладених вироком суду обов`язків; 2) систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення.

Судом першої інстанції наведені в ухвалі норми ч.2 ст.78 КК України проігноровано та взагалі не надано правової оцінки систематичності вчинення адміністративних правопорушень засудженим, а лише зроблено загальний висновок про відсутність систематичної неявки до інспекції на реєстрацію, не вчинення протягом іспитового строку кримінальних правопорушень.

Крім цього, відзначає, що вчинені ОСОБА_6 чотири адміністративні правопорушення за ч.2 ст.126 та ст.130 КУпАП, пов`язані з порушенням правил дорожнього руху, а саме, водіння транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння по перше, вчинені у невеликий проміжок часу між собою, по друге, наражають на небезпеку вчинення дорожньо-транспортних пригод, які можуть призвести до настання тяжких наслідків як самому ОСОБА_6 так і іншим учасникам дорожнього руху. Лише за сприянням співробітників управління патрульної поліції адміністративні порушення допущені ОСОБА_6 були припинені.

Зазначає, що відповідно до статистики вчинення дорожньо-транспортних пригод, отриманої з сайту Управління безпеки дорожнього руху України, посилання: http://www.sai.gov.Ua/ua/ua/static/21.htm, за 8 місяців 2017 року у зв`язку з керуванням транспортним засобом у нетверезому стані скоєно 759 дорожньо-транспортних пригод, під час яких травмовано 1040 осіб, загинуло 64 особи.

Також, підставою для внесення подання територіальним органом з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання було саме систематичне вчинення засудженим правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень, тобто порушення вимог ст. 78 КК України, а не обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які були покладені судом на засудженого.

Окрім наведеного, також підставами для ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні подання Інспекції були не порушення покладених вироком суду обов`язків на засудженого, працевлаштування ОСОБА_6 .

Такі підстави для ухвалення судового рішення та відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання є порушенням вимог ч. 2 ст. 78 КК України відповідно до якої, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення суд направляє засудженого для відбування покарання, тобто вказані вище характеризуючи дані засудженого ОСОБА_6 не враховуються судом при винесенні рішення. Сам факт працевлаштування засудженого та явки на відмітку до органу пробації, не вчинення кримінальних правопорушень не є підставою для звільнення засудженого від виконання вимог ст. 78 КК України. Іншими словами суд першої інстанції констатує, що будь-який засуджений, який являється на реєстрацію, систематично вчиняє правопорушення, які посягають на громадський порядок та безпеку дорожнього руху має звільнятися від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків та може систематично вчиняти адміністративні правопорушення в супереч вимогам ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України.

Також зазначає, що внаслідок незаконної та безпідставної відмови суду першої інстанції у скасуванні іспитового строку засудженому ОСОБА_6 нівелюється положення Конституції України про обов`язковість виконання рішень суду, у тому числі і вироків, особа, яка не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачених ст. 76 КК України, а також порушує вимоги ст. 78 КК України та не несе будь-якої відповідальності, такі обставини породжують відчуття безкарності, як у самого засудженого, так і інших осіб, підривається один з основоположних принципів правової держави - принцип обов`язковості виконання судових рішень. Засуджені, як і будь-які інші особи мають дотримуватися цього принципу і нести відповідальність, у разі його порушення, згідно із Законом. Просить скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2018 відносно ОСОБА_6 повністю та ухвалити нову ухвалу, якою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який просив судове рішення залишити без змін; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга процесуального прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року в задоволенні подання начальника Хортицького РС ЗМРВ з питань пробації відносно ОСОБА_6 про скасування іспитового строку та направлення для відбування призначеного покарання відмовлено.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшло вказане подання, в якому зазначено, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2017р. ОСОБА_6 був засуджений за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки з покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації. 07.02.2017р. вищевказаний вирок надійшов на виконання до Хортицького РС Запорізького МРВ. 20.03.2017р. засудженому ОСОБА_6 були роз`яснені порядок та умови відбування покарання, обов`язки, покладені на нього судом, наслідки ухилення від відбування покарання, а також попереджено про недопущення скоєння нових кримінальних та адміністративних правопорушень, про що у нього було відібрано розписку.
За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_6 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності: 16.02.2017р. за ст.178 ч.1 КУпАП; 11.05.2017р. за ст.126,130 КУпАП; 19.06.2017р. за ст.126, 130 КУпАП, за що до засудженого ОСОБА_6 02.08.2017р. було застосовано застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.
Таким чином, систематичне вчинення адміністративних правопорушень свідчать про свідоме ухилення засудженого від відбування призначеного йому покарання. У зв`язку з чим звільнення від відбування покарання із випробуванням просять скасувати і направити засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції вказав наступне.

Проаналізувавши суть та причини притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, вивчивши дані про його особу, який за встановлений випробувальний термін порушень обов`язків, покладених на нього судом, не допускав, нового кримінального правопорушення не вчинив, має постійне місце проживання, працює, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення подання.
При цьому, суд зазначив, що хоча по справі і існують формальні підстави для скасування звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній більше трьох разів скоїв адміністративні правопорушення, однак суд врахував, що вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, не є єдиною правовою підставою для скасування звільнення від відбування покарання, а повинні ще свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення, про антисоціальну спрямованість його життя під час випробування.
В даному випадку ініціатором подання в достатньому обсязі не доведено наявність таких підстав, і судом не встановлено фактів свідомого ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, наявність обставин, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, зокрема, вчинення адміністративних правопорушень після застосування до нього письмового попередження.

Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 78 ч. 2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно до ч.ч. 2-3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Із особової справи вбачається, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2017р. ОСОБА_6 був засуджений за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки з покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації. 07.02.2017р. вищевказаний вирок надійшов на виконання до Хортицького РС Запорізького МРВ.
16.02.2017р. ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП (розпивання горілки в забороненому законом місці) та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження.
20.03.2017р. ОСОБА_6 були роз`яснені порядок та умови відбування покарання, обов`язки, покладені на нього судом, наслідки ухилення від відбування покарання, а також попереджено про недопущення скоєння нових кримінальних та адміністративних правопорушень, про що у нього було відібрано розписку.
За час перебування на обліку та після роз`яснення порядку та умов відбування покарання засуджений ОСОБА_6 був ще двічі притягнутий до адміністративної відповідальності: 11.05.2017р. за ч.1, ст. 130, ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та 19.06.2017р. за ч.1, ч.2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про свідоме ухилення засудженого від відбування призначеного йому покарання та про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про застосування до нього вимог ч. 2 ст. 78 КК України.

Таким чином, судове рішення районного суду про те, що вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, не є єдиною правовою підставою для скасування звільнення від відбування покарання, а повинні ще свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення, про антисоціальну спрямованість його життя під час випробування, є необґрунтованим та незаконним, а тому підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в короткий проміжок часу під час іспитового строку засуджений вчинив фактично 5 (п`ять) адміністративних правопорушень, у тому числі два грубих, які передбачені ст. 130 КУпАП, до постановлення вироку також вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, але висновків для себе ніяких не зробив та на шлях виправлення не став, а тому подання начальника Хортицького РС ЗМРВ з питань пробації відносно ОСОБА_6 про скасування іспитового строку та направлення для відбування призначеного покарання, є обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Хортицького РС ЗМРВ з питань пробації ОСОБА_8 задовольнити, звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2017 року за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати і направити ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: