Дата документу Справа № 317/305/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1002/18
Єдиний унікальний № 317/305/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самойлівка Куйбишевського району Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, не працючого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; засудженого: 18.05.2016 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.115, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 28.07.2015р. по 19.08.2015р. та з 21.08.2015р. по 19.05.2016р. із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.08.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 19.05.2016 р. по 18.06.2016 р. (включно) із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує, що він відбуває покарання з 25.07.2016 року, з перших днів відбування покарання він був днювальним в карантинному відділенні, з керівництвом у нього склалися неприязливі стосунки, його поставили на профоблік, але до суїциду він не схильний. З липня 2017 року працевлаштований в цеху по переробці поліетилену, також на його утриманні є двоє неповнолітніх дітей. Просить застосувати до нього ст. 82 КК України, замінити невідбуту частину покарання більш м`якою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2018 року у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовлено.
Згідно ухвали, Державна установа «Біленьківська виправна колонія №99» звернулася до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_6 .
Початок строку: 21.08.2015 року.
Кінець строку: 08.09.2019 року.
Вирок набув чинності: 18.06.2016 року.
Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.08.2015 року.
Станом на 23.02.2018 року відбув більш як 2/3 строку покарання, тобто 3 роки 05 місяців 14 днів.
Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, заохочень не мав.
В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 25.07.2016 року. За період відбування покарання порушень режиму відбування покарання не допустив. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має 3 заохочення правами начальника установи.
Працевлаштований різноробочим на дільниці «Поліетилен». До праці ставиться з розумною ініціативою. За вироком суду має цивільний позов на суму 1657,26 грн, але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. У відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. Суспільно корисні зв`язки з рідними підтримує. Провину у скоєному злочині визнає.
16.03.2017 року було відмовлено на комісії установи у застосуванні пільги передбаченої статтею 101 КВК України у вигляді змін умов тримання.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що подання є передчасним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений характеризується посередньо, перебуває на профілактичному обліку в установі , як схильний до скоєння акту суїциду, що підтверджується довідками установи від 25.01.2017 р. та 25.01.2018 р., що також підтверджується психологічною характеристикою від 13.12.2017 р., засуджений за особливо тяжкий злочин (ст.115 ч.1 КК України), має значну частину невідбутого покарання, а саме не відбув 1 рік 06 місяців 16 днів з 5 років призначеного судом покарання, як вбачається з довідки про працевлаштування працює на виробництві лише з липня 2017 року, що у сукупності не може свідчити про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, належним чином врахував, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Наразі засуджений характеризується посередньо, перебуває на профілактичному обліку в установі , як схильний до скоєння акту суїциду.
Враховуючи вищевказане, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому на законних підставах відмовив у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія №99» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_6 .

Доводи апелянта про те, що суд недостатньо вивчив матеріали особової справи засудженого, не врахував його стан здоров`я є необґрунтованими, оскільки не спростовують вищевказані висновки суду про неможливість застосувати до засудженого ОСОБА_6 ст. 82 КК України.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: