Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/170/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження №0000404 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 судимого 09.07.2015 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України,
визнано винуватим, засуджено та призначено покарання:

- за ст.246 КК України на 2 роки позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_8 покарання 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вчинення незаконної порубки дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно при таких обставинах:
25.12.2015 року ОСОБА_8 з корисних спонукань, діючи умисно, вирішив здійснити незаконну порубку дерев, а саме дерев порід ясена, дуба та берестка, які знаходяться на території ДП «Голованівський лісгосп» та розташовані в межах Вільшанської сільської ради неподалік від с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області в кварталі 51, обхід 4, які відносяться до лісів протиерозійних, для власних потреб.
З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_8 25.12.2015 року приблизно о 16 год. на автомобілі марки «VOLKSVAGEN Т-4», синього кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до лісу, який входить до складу земель Державного лісового фонду ДП «Голованівський лісгосп» та розташований в межах Вільшанської сільської ради неподалік від с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області в кварталі 51, обхід 4.
Після чого за допомогою бензомоторної пилки торгової марки «SHTIL МS-230», яку ОСОБА_9 напередодні взяв у свого знайомого ОСОБА_10 та яка належить останньому, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером) виданим уповноваженим органом, тобто діючи незаконно, та умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на незаконну порубку лісу, шляхом повного відокремлення дерев від кореня, здійснив порубку та знищив сироростучі дерева породи «ясен звичайний» у кількості 44 дерева діаметрами стовбурів: 2 дерева діаметром 8 см, 5 дерев діаметром 10 см., 7 дерев діаметром 12 см., 4 дерева діаметром 14 см., 6 дерев діаметром 16 см., З дерева діаметром 18 см., 4 дерева діаметром 20 см., 4 дерева діаметром 24 см., 1 дерево діаметром 26 см., 2 дерева діаметром 28 см., 1 дерево діаметром 30 см., 2 дерева діаметром 32 см., 1 дерево діаметром 36 см., 1 дерево діаметром 40 см., 1 дерево діаметром 44 см.; породи «дуб звичайний» у кількості 2 дерев діаметрами стовбурів: 1 дерево діаметром 22 см., 1 дерево діаметром 30 см.; породи «бересток» у кількості 1 дерева діаметр стовбура 12 см., загальною вартістю 44752 грн. 94 коп. (згідно обчислення такс з врахуванням індексів інфляції цін за 2008-2015 роки на підставі Постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 року, які очистив від гілля та розпиляв на метрові відрізки. Незаконно порубані дерева ОСОБА_8 залишив у лісі.
Наступного дня 26.12.2015 року ОСОБА_8 звернувся до своїх знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з проханням допомогти йому в завантаженні незаконно порубаних дерев. Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобілі марки «VOLKSVAGEN Т-4» приїхали до лісу, що входить до складу земель Державного лісового фонду ДП «Голованівський лісгосп» та розташований в межах Вільшанської сільської ради неподалік від с. Калмазове Вільшанського району Кіровоградської області в кварталі 51, обхід 4, в якому 25.12.2015 року ОСОБА_8 здійснив незаконну порубку дерев та почали завантажувати в даний автомобіль розпилені метрові відрізки деревини. Завантаживши в автомобіль 5 метрових відрізків деревини, були виявлені працівниками ДП «Голованівський лісгосп».
Таким чином ОСОБА_8 здійснив самовільну порубку дерев в кв. 51, обхід 4, Вільшанського лісництва, що спричинило істотну шкоду для держави, оскільки дані насадження відносяться до третьої категорії лісів-ліси протиерозійні, які виконують захисну функцію. Самовільною рубкою знищено життєздатні дуби у віці коли дерево не досягнуло віку стиглості
(120 років), максимально набирає приріст, виконує протиерозійні, ґрунтозахисні, водо регулюючі та екологічні функції. Лісовідновлення дубового насадження на місці самовільної рубки ускладнено через присутність на даній ділянці швидкоростучих чагарникових порід, які будуть пригнічувати дубове насадження, що потребує більших людських зусиль та матеріальних витрат.
Крім цього, 12.02.2016 року в період часу з 21 год. 15 хв. по 22 год.40 хв. ОСОБА_8 знаходячись поблизу багатоквартирного будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , де помітив біля під`їзду будинку автомобіль марки «Ніссан», який належить ОСОБА_13 . Діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_8 реалізуючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, будучи раніше судимим за корисливі злочини проти власності, повторно, шляхом вільного доступу відчинивши двері вказаного автомобіля «Ніссан», д/н. НОМЕР_2 , з салону таємно викрав та обернув на свою користь автомобільну магнітолу марки «Sonny CDX-S2220», вартість якої згідно висновку експерта №135 від 25.02.2016 року складає 372 грн.08 коп., після чого з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість покарання та просив скасувати оскаржуваний вирок із ухваленням нового, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 246, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ст. 246КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. У відповідності до ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання, частково приєднати не відбуте ним покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, призначеного за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, і визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків на 4 (чотири) роки позбавлення волі. Під час апеляційного розгляду скарги визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню: дослідження матеріалів кримінального провадження що характеризують особу обвинуваченого. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги обґрунтував тим, що призначене ОСОБА_8 покарання не може виконати своєї мети, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України та сприяти виправленню засудженого оскільки за своїм розміром є явно не справедливим.
Вказав, що судом під час постановлення вироку не враховано обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні, тяжкі, корисливі злочини, за які був засуджений до реальної міри покарання, проте, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив тяжкі, корисливі злочини проти власності. Крім того, шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями не відшкодував.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в частині призначення йому покарання за цей злочин та в частині визначення покарання за сукупністю злочинів скасувати та ухвалити у цій частині виправдувальний вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдати його, у зв`язку з не доведенням наявності в його діянні складу кримінального правопорушення. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін. Під час апеляційного розгляду повторно допитати потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції зазначено, що допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що ранньою весною у нього з автомобіля було викрадено магнітолу, документи (дві страховки, техпаспорт на автомобіль, та причеп). Приблизно через 6 днів після крадіжки йому зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що знайшов його документи в м. Первомайськ. Після чого разом з ним поїхали в м. Первомайськ де ОСОБА_8 пішов у двір з невідомим йому хлопцем, після чого вони вишли до нього, і невідомий хлопець, який був разом зі ОСОБА_8 віддав йому викрадені в нього з автомобіля 12.02.2016 року документи. На другий день його викликали в міліцію, де він все розповів працівникам поліції. Згодом працівники поліції повідомили його, що допитали в м. Первомайськ невідомого йому хлопця, який передавав йому документи на автомобіль, та сказали, що вказана особа повідомила їх, що документи йому передав ОСОБА_8 . Через день ОСОБА_8 повідомив його, що віддасть магнітофон після чого той віддав його йому коли він приїхав до нього додому. Магнітофон ОСОБА_8 виніс зі свого будинку.
Разом з тим, поклавши зазначені показання потерпілого ОСОБА_13 в основу обвинувального вироку суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що ОСОБА_13 про причетність ОСОБА_8 до викрадення документів з його автомобіля стало відомо зі слів невстановлених працівників поліції. При цьому сам ОСОБА_13 будь-якою інформацією з інших джерел щодо причетності ОСОБА_8 до викрадення належних йому документів не володів.
За таких умов показання ОСОБА_13 в цій частині безумовно є показаннями з чужих слів. При цьому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 97 КПК України суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами. Сторонами кримінального провадження не надавалось будь-яких погоджень щодо визнання показів потерпілого ОСОБА_13 наданих з чужих слів доказами по справі.
Вказав, що у відповідності до змісту обвинувального акту його підзахисний не обвинувачується у викраденні належних ОСОБА_13 документів з його автомобіля, а відтак його покази в частині причетності ОСОБА_8 до їх викрадення взагалі не є належними доказами у вказаному кримінальному провадженні в силу вимог ст. 85 КПК України, оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, а також не стосуються достовірності чи недостовірності, можливості чи неможливості використання інших доказів. Разом з тим, поза увагою суду залишилась та обставина, що потерпілий ОСОБА_17 під час допиту чітко зазначив, що ОСОБА_8 особисто повідомив йому про те, що знає про викрадення з його автомобіля авто магнітоли та документів, та пояснив, що документи знаходяться у якогось ОСОБА_18 начебто з Умані. Також ОСОБА_8 пояснив йому, що магнітола знаходиться у мами цього ОСОБА_18 і що він забере у неї цю магнітолу та поверне її ОСОБА_13 , що в подальшому і було зроблено ОСОБА_8 . При цьому судом першої інстанції не було зазначено у вироку чому саме покази потерпілого ОСОБА_13 у цій частині не було прийнято до уваги. Зазначив, що приймаючи у якості доказів винуватості ОСОБА_8 у викраденні магнітоли у потерпілого ОСОБА_13 покази свідків, судом першої інстанції не було надано належної оцінки цим показам.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що не був очевидцем викрадення автомагнітоли з автомобіля ОСОБА_13 але вказав, що наступного дня після крадіжки ОСОБА_13 повідомив його, що він їздив до ОСОБА_8 і той зізнався йому, що дану крадіжку з його автомобіля вчинив він. Вказав, що покази ОСОБА_16 є показами з чужих слів, а саме зі слів потерпілого ОСОБА_13 . При цьому сам ОСОБА_13 будучи допитаним у судовому засіданні жодного разу не вказував на те, що ОСОБА_8 у розмовах з ним визнавав свою причетність до крадіжки магнітоли. За таких умов в цій частині покази свідка ОСОБА_16 , який особисто не був очевидцем викрадення магнітоли з автомобіля потерпілого, не можуть вважатися допустимим доказом. Також не мають жодного доказового значення для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки магнітоли з автомобіля ОСОБА_13 і покази свідка ОСОБА_14 , який вказав, що ОСОБА_13 забрав у ОСОБА_8 магнітолу, проте не чув змісту розмови яка відбувалася між потерпілим і обвинуваченим, оскільки з машини не виходив. При цьому свідком безпосередньо викрадення цієї магнітоли ОСОБА_14 не являється. Вказав, що окремої уваги заслуговують покази свідка ОСОБА_15 , який взагалі не повідомляв жодних даних відносно магнітоли, а надавав лише покази відносно документів, які він повернув власнику у м. Первомайську Миколаївської області. Також вказав, що безпідставними є посилання суду першої інстанції на наявність письмових та речових доказів винуватості ОСОБА_8 , до яких судом віднесено заяву ОСОБА_13 від 13.02.2016 року адресовану начальнику Вільшанського ВП ГУНП; протокол огляду місця події від 13.02.2016 року, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Нісан», причіпа «КрАЗ», посвідчення водія на ім`я Каленика страховий поліс №АЕ 4354407, страховий поліс №АЕ 4354406, довіреність на автомобіль «Ніссан», довіреність на причіп, авто магнітолу «Соні CDX-92220", висновок експерта №135 від 25.02.2016 року, оскільки жоден з перелічених письмових та речових доказів не свідчить про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України. Вказав, що стороною обвинувачення не було доведено винуватість його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а відтак у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 в цій частині.
Провівши судове слідство в частині дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши доповідача, прокурора який просив задовольнити його апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 які просили задовольнити подану апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 246, ч. 2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 як в суді першої та і апеляційної інстанцій свою вину у скоєнні незаконної порубки дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду визнав повністю, а у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, не визнав, відмовився від дачі показань в суді першої інстанції та надав показання в суді апеляційної інстанції з яких вбачається, що він не знає особу хто викрав магнітолу з автомобіля потерпілого. Знає лише, що його звати «Міша». ОСОБА_19 приїхав до нього в гості у Вільшанку, забрав його і вони разом поїхали до м. Умань. Мати ОСОБА_18 , яка проживає у м. Первомайськ віддала йому авто магнітолу, а документи залишилися у нього. ОСОБА_20 вона винесла та положила на ловку у дворі. За останніми даними дані люди виїхали до Росії. Вони не місцеві. З ОСОБА_21 він познайомився за місяць до того у Кропивницькому де виготовляють та ремонтують пилки, оскільки він у ОСОБА_18 брав пилку. Коли була скоєна крадіжка він знаходився удома, що може підтвердити його дружина та сусідка. Вказав, що коли він сів до автомобіля ОСОБА_18 побачив авто магнітолу, яку, як зазначив ОСОБА_19 необхідно продати. Про те, що він її вкрав дізнався в автомобілі по дорозі на Умань. Потерпілий спочатку до поліції не звертався. Він зателефонував потерпілому і сказав, що потрібно поїхати і забрати документи. Це було ближче до зими, точно не пам`ятає. Повстенському він телефонував і казав забрати документи в ОСОБА_22 , де знаходяться документи йому повідомила мама ОСОБА_18 .

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_8 , а саме визнання вини у скоєнні незаконної порубки дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду та невизнання вини у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції доведена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими судом першої інстанції і, зокрема:

- показаннями представника потерпілого ОСОБА_23 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює юрисконсультом в Голованівському Державному лісомисливському господарстві. В кінці грудня 2015 року головним лісничим Голованівського ДЛМГ було повідомлено про те, що в 51 кварталі Вільшанського лісництва, яке є структурним підрозділом Голованівського ДЛМГ, було виявлено незаконну самовільну порубку деревини;

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що ранньою весною 2016 року приїхав до свого знайомого ОСОБА_16 який проживає в смт. Вільшанка близько 19 годин на автомобілі «Ніссан», яким керує по дорученню, та закрив автомобіль на замок. Вийшовши від ОСОБА_16 , відкрив автомобіль, що був закритий, та сівши в автомобіль, завів автомобіль і виявив, що відсутня авто магнітола та документи на автомобіль. Одразу ж зателефонував у поліцію. Пропали дві страховки, техпаспорт на автомобіль, та причеп. Через 6 днів йому зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що знайшов його документи в м. Первомайськ. Після чого разом з ним поїхали в м. Первомайськ де ОСОБА_8 пішов у двір з невідомим йому хлопцем, після чого вийшли до нього і невідомий хлопець, який був разом зі ОСОБА_8 віддав йому викрадені в нього з автомобіля 12.02.2016 року документи. На другий день його викликали в поліцію, де все розповів. Згодом працівники поліції повідомили його, що допитали в м. Первомайськ невідомого йому хлопця, який передавав йому документи на автомобіль, та сказали, що вказана особа повідомила їх, що документи йому передав ОСОБА_8 . Через день ОСОБА_8 повідомив його, що віддасть магнітофон після чого той віддав його йому коли він приїхав до нього додому. Магнітофон ОСОБА_8 виніс зі свого будинку. Претензій матеріального характеру він до ОСОБА_8 не має;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що в жовтні 2015 року біля 20 год. йшов додому. По дорозі їхав автомобіль типу «БУС» темного кольору. Водій зупинив автомобіль і запитав його чи потрібні дрова. В автомобілі був крім водія ще один чоловік. Він відповів, що так, після чого вони проїхали до нього додому де ті згрузили у дворі дрова, яких було близько 3-х складометрів, а саме ясен та дуб, за які він заплатив їм 900 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює майстром лісу Вільшанського лісництва. В жовтні 2015 року виявив самовільну порубку дерев в с. Калмазове Вільшанського району в 51 кварталі. Було зрубано 44 дерева породи ясен, дуб. На другий день з іншим майстром лісу ОСОБА_26 зробили неподалік засідку. О 8 год. ранку побачив автомобіль «Фольксваген" синього кольору, яким керував ОСОБА_8 , який проїхав в 51 квартал, де ними перед цим було виявлено незаконну порубку дерев. Вони викликали працівників міліції. Коли прийшли до місця де стояв автомобіль, то побачили, що зі ОСОБА_8 було ще двоє осіб, один з яких відразу втік. В автомобілі «Фольксваген» були складені дрова, біля машини стояла бензопила "Штіль", та порізані на стоси дерева. На місці було виявлено 44 пні, кількість дерев які було зрізано та пнів не співпадало, так як дрова вивозились раніш. ОСОБА_8 повідомив нас та працівників міліції, що ці дерева не відносяться до Вільшанського лісництва, що це територія Миколаївської області. Працівниками міліції місце події було сфотографоване;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює майстром лісу Вільшанського лісництва ДП Голованівського лісового мисливського господарства. В жовтні 2015 року ОСОБА_25 виявив самовільну порубку дерев в с. Калмазове в кварталі 51 на межі з Миколаївською областю. Він разом з ним поїхали на місце, побачили пеньки, частину складених дров, дерев ясена та дуба. Вони з ОСОБА_25 сіли в засідку неподалік вказаного місця. Бачив як ОСОБА_8 керував автомобілем завантажений дровами їхав по смт. Вільшанка. Прослідкувавши за ним до с. Осички, бачив, як той розгрузив дрова у Тернового А. На другий день вони з ОСОБА_25 о 07 годині ранку сіли знову в засідку біля вказаного місця. Приїхав автомобіль «Фольксваген» синього кольору до місця порубки. Вони по телефону викликали міліцію, які через 15 хв. під`їхали до місця незаконної порубки разом з ними. Бачив, як троє осіб, серед яких був ОСОБА_8 грузили дрова до автомобіля. Побачивши нас один з чоловіків втік, а біля машини залишилися лише двоє осіб, одним з яких був ОСОБА_27 . Вказав, що лісові квитки на порубку дерев видаються лісгоспом, їх про це попереджають. В той час в тому кварталі квитки на порубку дерев нікому не видавались;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що напровесні 2016 року ОСОБА_13 подзвонив до нього та сказав, що знайшлись його документи, які перед цим були у нього викрадені з автомобіля біля місця проживання його знайомого ОСОБА_16 , що проживає в смт. Вільшанка. Крім цього ОСОБА_13 його повідомив, що крім документів була викрадена ще автомагнітола, яка знаходилась в автомобілі. Через два дні він із ОСОБА_28 приїхали до додому до ОСОБА_8 у смт. Вільшанка, де ОСОБА_17 забрав у ОСОБА_8 автомагнітолу. Вказав, що це дійсно була автомагнітола, яка була викрадена у ОСОБА_13 з автомобіля «Ніссан»;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що напровесні 2016 року, ввечері до нього зателефонував ОСОБА_8 , та повідомив, що у його знайомого є документи, та щоб він за винагороду виніс і віддав ці документи їх власнику. Він погодився на це. В той же день приїхав ОСОБА_8 з власником документів. Вони зустрілись в обумовленому місці біля поліклініки в м. Первомайськ. Документи він забрав у дворі під кріслом, де йому сказали. Дочекавшись ОСОБА_8 і власника він віддав ті документи власнику документів, при цьому був присутній ОСОБА_29 , який пояснив, що господар документів його знайомий. Він розповів власнику документів, що це його попросив зробити ОСОБА_8 ;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що 12.02.2016 року близько 21 год. 10 хв. до нього додому в смт. Вільшанка приїхав ОСОБА_13 . В нього в квартирі ОСОБА_13 разом з ним пробув близько 1-1,5 год. Він провів його до виходу з будинку, перед яким стояв його автомобіль, а він сам повернувся до квартири. Через хвилин 5 до нього зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_13 і повідомив його, що з автомобіля викрадено авто магнітолу. Коли він вийшов з будинку то побачив біля нього автомобіль ОСОБА_13 в якому той знаходився. При огляді салону автомобіля, він побачив, що в ніші де повинен був знаходитись магнітофон, останній був відсутній, а також він в даній ніші бачив обрізані дроти від електропроводки. Потім ОСОБА_13 заглянув до речового ящика автомобіля (бардачка), та повідомив його, що з нього зникли водійське посвідчення, технічний паспорт на автомобіль та ще якісь документи. На місце події ОСОБА_28 викликав дільничного інспектора поліції. Наступного дня ОСОБА_13 повідомив його, що він їздив до ОСОБА_8 , і той зізнався йому, що дану крадіжку з його автомобіля 12.02.2016 року вчинив він. Крім цього в подальшому ОСОБА_13 говорив йому, що документи, які були викрадені з автомобіля йому повернуті.

Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами оголошеними та дослідженими судом першої інстанції, і зокрема:

- заявою від 26.12.2015 року майстра лісу Вільшанського лісництва ОСОБА_30 поданої до Вільшанського відділу поліції з якої вбачається, що він просить притягнути до відповідальності осіб, які здійснили незаконну самовільну порубку лісу в обході №4 кв.51, поблизу с. Калмазове Вільшанського району в кількості 44 дерев, (а/п.2 т.1).

- протоколом огляду місця події від 26.12.2015 року з якого вбачається, що в кварталі №51, лісу Вільшанського лісництва виявлено автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» д/н НОМЕР_1 , в салоні якого виявлено 5 відрізків дерева ясена. Поряд з автомобілем на землі знаходяться метрові відрізки дерев в кількості 61 шт. Поряд на дровах знаходиться бензопила марки «Штіль» М8-230. В середині автомобіля «Фольксваген Транспортер» знаходиться пластмасова каністра жовтого кольору, ємкістю 5 л., в середині якої знаходиться близько 1 л. рідини з характерним запахом бензину. Поряд з автомобілем виявлено пеньки від зрізаних дерев в кількості 44 шт. (а/п 9-17 т.1).

- повідомленням Голованівського ДЛМГ від 29.01.2016 року, з якого вбачається, що жодного дозволу на порубку в кв.№51 Вільшанського лісництва не видавалось, в тому числі гр. ОСОБА_8 (а/п.50 т.1).

- речовими доказами по справі: метрові відрізки деревини, автомобіль «Фольксваген Т-4 » д/н. НОМЕР_1 , пластмасова каністра жовтого кольору, ємкістю 5 л. та бензопила марки «Штіль», які оглянуті, долучені до матеріалів та передані на зберігання, (а/п.70-76 т.1).

- заявою ОСОБА_13 від 13.02.2016 року адресованою начальнику Вільшанського ВП ГУНП, з якої вбачається, що 12.02.2016 року в смт. Вільшанка по вул. 1-го Травня, в період часу з 21 год. 15 хв. по 22 год.40 хв. з його автомобіля було викрадено авто магнітолу марки «Соні», та документи - посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль «Нісан» д/н НОМЕР_2 , технічний паспорт на автомобільний причіп, (а/п 108 т. 1).

- протоколом огляду місця події від 13.02.2016 року з якого вбачається, що в салоні автомобілів марки «Ніссан» д/н. НОМЕР_2 біля ричага перемикання передач в отворі квадратної форми виявлені три електричних дроти, які на кінцях мають зрізи, (а/п. 116-119 т. 1).

- речовими доказами по справі: свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_3 , причіп, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки КрАЗ, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_5 , автомобіль марка «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , посвідченням водія серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_13 , страховим полісом №АЕ 4354407, страховим полісом №АЕ 4354406, довіреністю на автомобіль «Ніссан», довіреністю на причіп, авто магнітолою «Соні CDX-92220, які оглянуті, долучені до матеріалів та передані на зберігання ОСОБА_31 (а/п 125-134, 143-145 т.1).

- висновком експерта №135 від 25.02.2016 року з якого вбачається, що ринкова вартість автомобільної магнітоли марки «Sonny» моделі CDX- 92220, бувшої у використанні 2012 року в стані придатному до використання складає 372 грн. 08 коп. (а/п 151 -153 т. 1).

- по місцю проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо (а/п. 94 т.1), раніш судимий (а/п 83-84,88-90,92-93 т.1), стан здоров`я задовільний (а/п 96 т. 1).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч. 2 ст. 185 КК України за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі, із дотриманням вимог закону та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст. 246, ч. 2 ст. 185 КК України, як незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Доводи сторони захисту стосовно недоведеності вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_8 є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції та іншими матеріалами кримінального провадження, в повній мірі дослідженими судом першої інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має задовільний стан здоров`я, раніше судимий, судимість не знята та на погашена в установленому законом порядку, злочини скоєні в період іспитового строку. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а тому обґрунтовано призначив покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, та правильно частково приєднав на підставі ст.71 КК України не відбуту частину покарання за попереднім вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2015 року, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Доводи сторони обвинувачення щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є безпідставними, оскільки на переконання колегії суддів суд першої інстанції в повній мірі врахувавши особу обвинуваченого, характеризуючі дані на нього, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин справи та призначив покарання з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, у виді позбавлення волі у достатньому розмірі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки не зазначивши у вступній частині вироку попередні судимості ОСОБА_8 , а саме вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 22.03.2011 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 ст.70 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та вирок Голованіського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2010 року за ч.2 ст.286, ст. 71 КК України 5 років позбавлення волі, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Разом із тим, доводи сторони захисту стосовно недоведеності вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_8 є безпідставними та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції та іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними та дослідженими судом першої інстанції.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно залишення поза увагою суду пояснень потерпілого ОСОБА_13 , який під час допиту чітко зазначив, що ОСОБА_8 особисто повідомив йому про те, що знає про викрадення з його автомобіля авто магнітоли та документів, та пояснив, що документи знаходяться у якогось Міші начебто з Умані. Також ОСОБА_8 пояснив йому, що магнітола знаходиться у мами цього ОСОБА_18 і що він забере у неї цю магнітолу та поверне її ОСОБА_13 , що в подальшому і було зроблено ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий та усвідомлював наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена до 5 років позбавлення волі. При цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 повідомив потерпілого та віддав магнітолу через шість днів після того як останній звернувся із заявою до органів поліції та розпочалося розслідування по даному кримінальному провадженню органами поліції. У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений не міг вказати адресу та анкетні дані « ОСОБА_18 » та його матері, потім взагалі вказав, що вони виїхали до Росії. Крім того, вказані твердження обвинуваченого не підтверджуються дійсними встановленими у судовому засіданні обставинами кримінального провадження. Колегія суддів вважає, що у такий спосіб останній бажає уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

Твердження сторони захисту з приводу того, що жоден зі свідків не бачили, як ОСОБА_8 викрадав магнітолу та документи, а їх показання є показаннями з чужих слів, які ґрунтуються на поясненнях потерпілого, не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки будь-яких даних, які ставили б під сумнів свідчення свідків та потерпілого, і давали підстави вважати, що вони обмовляють обвинуваченого не встановлено. До того ж, навіть за відсутності безпосередніх очевидців події, стороною обвинувачення надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження встановлених судом обставин та наявності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, доводи сторони захисту стосовно визнання неналежним доказом показань потерпілого ОСОБА_13 та свідків щодо причетності ОСОБА_8 до викрадення з автомобіля документів є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки вказані показання є взаємоузгодженими між собою та повністю відповідають встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції дійсним фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції розгляд кримінального провадження проведено повно, всебічно та неупереджено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованими та мотивованим, підстав для закриття кримінального провадження за ч.2 ст.185 КК України відсутні, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

Доповнити вступну частину вироку попередні судимості, зокрема про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий 22.03.2010 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 ст.70 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 03.09.2010 року Голованіським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.286, ст. 71 КК України 5 років позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4