Справа № 466/4514/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

встановив:

12.06.2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова зі скаргою на щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, в якій просить зобов`язати прокурора внести відомості до ЄРДР на підставі заяви про злочин від 08.06.2018 року щодо ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.382 КК України.

В обґрунтування скарги зіслався на те, що 08.06.2018 року він звернувся до Львівської місцевої прокуратури №2 з заявою про злочин щодо порушення кримінального провадження та внесення відомостей до ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 та ч.1 ст.382 КК України вчиненого ОСОБА_5 , його заява відповідала всім вимогам ч.5 ст.215 КПК України, зі змістом статті 383 КК України він був ознайомлений, про що зазначив в заяві, однак станом на 12.06.2018 року відомості за його заявою до ЄРДР не внесено, розслідування не розпочато.

На підставі викладеного, просить зобов`язати прокурора внести в ЄРДР відомості згідно його заяви про злочин від 08.06.2018 року .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав свою скаргу, надав пояснення аналогічні викладеному у ній. Просив скаргу задовольнити.

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , будучи у суді заперечив скаргу, просив оглянути у судовому засіданні заяву від 08.06.18 ОСОБА_3 та відповідь від 08.06.18 за підписом першого заступника прокурора Львівської місцевої прокуратури №2.

Розгляд справи призначався на 11.06.18, однак з урахуванням того, що суддя перебував у складі колегії з розгляду кримінального провадження, оголошувалася перерва до 12.06.18.

Заслухавши доводи скаржника, думку прокурора та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Судом встановлено, що 08.06.2018 року ОСОБА_3 звернувся в Львівську місцеву прокуратуру №2 з заявою про злочин щодо порушення кримінального провадження та внесення відомостей до ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 та ч.1 ст.382 КК України вчиненого ОСОБА_5 .

Скаржник зазначав, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 214 КПК України не пізніше 24 годин після отримання цього повідомлення відповідальна особа повинна внести відомості до ЄРДР і скерувати матеріали по підслідності для проведення досудового розслідування.

В контексті ч.4 ст.214 КПК України, дії Львівської місцевої прокуратури №2 відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована, про що свідчить відмітка на заяві.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Ця вимога передбачена і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до ЄРДР.

Аналізуючи наведені норми, суддя приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Слід також зазначити, що відповідно до п.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник вказав на те, що на його думку зазначені в заяві від 08.06.2018 року року дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.382 КК України.

Однак, відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально- правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Як на підставу внесення відомостей до ЄРДР заявник зазначає на порушення слідчим вимог закону, а саме ч.1 ст.55 КПК України щодо невизнання його потерпілим та не проведення ряду процесуальних дій у кримінальносму провадженні. При цьому зазначає, що за його скаргою за цими фактами, на слідчого наказом від 19.04.18 року № 1423 накладено дисциплінарне стягнення.

14.05.18 заявник також звернувся до слідчого з клопотаннящодо здійснення радіоло- каційної розвідки на можливість всіх абонентів стільникового звязку (МТС, Київстар, Лайф) на 26 полі Янівського кладовища. Оскільки клопотання слідчим не розглядалося, він змушений був звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого.

Ухвалою від 22.05.18 слідчий суддя визнав бездіяльність слідчого та зобовязав розглянути клопотання ОСОБА_3 від 14.05.18.

З долученої до заяви від 08.06.18 відповіді від 06.06.18 слідчого ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_3 вбачається, що клопотання ОСОБА_3 від 14.05.18 розглянуто та задовлено в повному обсязі.

В порядку ст.40,41 КПК України надано доручення працівникам оперативного підрозділу Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області про проведення радіотехнічної розвідки поля № 26 на Янівському цвинтарі за адресою: м.Львів, вул.Шевченка,134 в період часу з 06.01. по 24.03.18.

Відтак, з наведеного вище вбачається, що при прийнятті слідчим суддею рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, таке не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись нормами матеріального та процесуального законодавства, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже за обставини, які зазначає скаржник слідчий ОСОБА_5 був притягненний до адмінвідповідальності, а також виконав ухвалу суду та розглянув по суті клопотання ОСОБА_3 від 14.05.18.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги від 08.06.2018 року ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 22 червня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1