Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001217 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме заборони залишати з 20-ої год до 10-ої год наступної доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.3 ст.240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1 ст.345, ч.1 ст.252 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, 30 березня 2016 близько 10-ої год, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , перебуваючи біля в`їзду в урочище «Смітник», що розміщене поблизу смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, організували та, спільно із спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленими досудовим слідством особами, прийняли активну участь у масових заворушеннях, маючи на меті перешкоджання працівникам Головного управління Національної поліції в Рівненській області виконанню службових обов`язків, які на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області №569 від 28.03.2106 здійснювали відпрацювання щодо викриття та попередження правопорушень у сфері надрокористування, а також покращення стану протидії незаконному видобутку бурштину-сирцю, попередження знищення лісових масивів внаслідок незаконного видобутку бурштину.

Так, у вказані дату та час, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та невстановлені досудовим слідством особи, під керівництвом ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , перекрили виїзд із урочища «Смітник» поблизу смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, чим унеможливили подальше пересування правоохоронців та розпочали застосовувати відносно правоохоронців насильство, яке виразилось у киданні каміння та інших предметів у бік правоохоронців. У ході вказаних дій, ОСОБА_11 схопив заступника командира роти поліції особливого призначення при Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_13 за верхній огляд, а ОСОБА_9 вдарив рукою в область голови останнього, однак влучив по шолому. Крім цього, ОСОБА_11 застосував насильство щодо працівників правоохоронних органів використовуючи палицю для нанесення ударів.

У цей час, ОСОБА_12 , керуючи невстановленим броньованим транспортним засобом, висловлював погрози використати його з метою насильства щодо працівників Національної поліції, створюючи реальну небезпеку реалізації своєї мети. При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел на подальше перешкоджання працівникам правоохоронного органу під час виконання ними покладених на них функціональних обов`язків, свідомо знаючи про наслідки своєї протиправної діяльності та бажаючи настання таких, закликали натовп до вчинення підпалів, знищення майна, автотранспорту, опору працівникам правоохоронних органів, погрожували застосуванням насильства щодо правоохоронців, залякування застосуванням гранат та погрозах пошкодження службового автотранспорту.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в активній участі у масових заворушеннях, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні групою осіб, опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.342 КК України та вчинені групою осіб погрози насильством, пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 КК України.

В поданих апеляційних скаргах:

прокурор ОСОБА_5 вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 та ч.1 ст.294 КК України, з яких останній відноситься до тяжких злочинів за вчинення якого передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Доводить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України у зв`язку з цим просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 06.06.2018 скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити. Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення строку застави.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 06 червня 2018 року незаконною та необгрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги його стан здоров`я, а саме те, що ОСОБА_7 є розумово відсталим, переніс в дитинстві тяжку черепно-мозкову травму, у зв`язку з чим у нього з`являються епілептичні напади. Крім того, підозрюваний проживає один, а тому слідчий суддя необґрунтовано обмежив його у можливості пересуватись та здійснювати необхідні потреби (придбання продуктів харчування, у разі працевлаштування добратись вчасно до місця роботи і ін.). Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 щодо залишення апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 вбачається, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.342; ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 та ч.1 ст.294 КК України, з яких останній відноситься до тяжких злочинів за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопрушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обгрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обгрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Як під час розгляду клопотання, так і при апеляційному розгляді жодних даних, які б свідчили про тиск ОСОБА_7 , який раніше не судимий, ніде не працює, має постійне місце проживання, позитивну характеристику, проживає один, на свідків або перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином не встановлено, як і доказів незабезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування.
Не навів таких доказів і прокурор ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду скарги.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції щодо можливої схильності до повторного вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим він повинен утримуватися під вартою, є безпідставними, оскільки прокурор в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що ОСОБА_7 не чинить ніяких перешкод досудовому розслідуванню, і не впливає ніяким чином на потерпілих та свідків.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

В сукупності із вищевказаними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Таким чином, доводи захисника-адвоката ОСОБА_14 в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вірно визнав за необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме заборони залишати з 20-ої год до 10-ої год наступної доби місце проживання з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 06 червня 2018 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3