Справа № 127/6930/17
Провадження №11-кп/772/561/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
за участю :
прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого : ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката : ОСОБА_8

розглянув «21 » червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, за № №0003897 від 24.05.2016 рокуза апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського міського суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, неодруженого, тимчасово не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-06.05.2008 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк до 3 років. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном до 1 року 6 місяців;
- 29.12.2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк до 3 років 1 місяця. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 06.05.2008 року і визначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі;
- 17.10.2012 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 2 ст. 185 ч 1 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину по вироку Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.12.2009 року і визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений в зв`язку із відбуттям строку покарання 11.02.2016 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.03.2017 року по день набрання вироком законної сили.

ВСТАНОВИВ :

Згідно вироку суду першої інстанції,08.05.2016 року біля о 18.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання у кімнаті квартири АДРЕСА_3 , під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, спричинив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження, а саме умисно завдав останньому один удар кулаком правої руки в підочну ділянку лівої сторони обличчя, ближче до лівого вуха, в результаті якого останній втратив свідомість.
10.05.2016 року, о 03.45 год., в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, ОСОБА_10 було госпіталізовано в неврологічне відділення Міської клінічної лікарні ШМД, що по вул. Київській, 68 в м. Вінниці з діагнозом: закрита черепно - мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня з вогнищами геморагічного прояснення в обох лобних долях, перелом лівої акулової дуги, забої м`яких тканин обличчя.
22.05.2016 року о 13.45 год., було констатовано смерть ОСОБА_10 у приміщенні неврологічного відділення Міської клінічної лікарні ШМД, що по вул. Київській, 68 в м. Вінниці.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 432 від 23.06.2016 року у трупа ОСОБА_10 , виявлено закриту черепно мозкову травму: синці на обличчі, крововиливи в м`які покрови голови зліва, перелом лівої вилиці, множинні ділянки забою головного мозку обох лобних та скроневих ділянках, що виникла, від дії твердого тупого предмета (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Також при судово - медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , виявлені садна та синці на кінцівках та тулубі, що виникли від дії твердих тупих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно - мозкової травми, що ускладнилась набряком, набуханням та дислокацією головного мозку. Між закритою черепно - мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 є причинний зв`язок.
Відповідно до висновку експерта № 218 - К від 06.12.2016 року вбачається наступне: виявлена під час судово - медичної експертизи у ОСОБА_10 закрита черепно - мозкова травма у вигляді синців на обличчі, крововиливів в м`які покрови голови зліва, перелому лівої вилиці, множинних ділянок забою головного мозку в лобних та скроневих ділянках, виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), яким також може бути і кулак людини, можливо - 08.05.2016 року, як про те вказано у матеріалах наданого на експертизу кримінального провадження.
В апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку, а саме призначити покарання за ст. 119 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 невірно кваліфіковані, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність судового розгляду, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Привинесенні вироку, суд керувався постановою Пленуму Верховного Суду України №2 « Просудову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року та оцінюючи показання обвинуваченого в частині необережного ставлення до наслідків його дій, у виді смерті потерпілого, вважає, що умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, завдаючи цілеспрямованого удару в життєво - важливий орган(голову) ОСОБА_10 ,який в свою чергу не чинив спротиву, ОСОБА_7 міг та мав можливість передбачити настання негативних наслідків своїх дій.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2018року, призначивши йому покарання за ст. 119 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що він заступився за матір з метою захисту її від ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що 08.05.2016 року ОСОБА_10 підтвердив слова ОСОБА_7 працівникам поліції про обставини подій, які відбувалися, також зазанчив, що ніяких претензій та скарг не має.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ставить питання про скасуванню вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2018 у зв`язку з м`якістю призначеного покарання , що не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом першої інстанції наленим чином не врахував те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині не визнав, шкоду завданим злочином відшкодувати не намагався, участі у похованн потерпілого не приймав. Також суд не в повній мірі врахував те, що обвинувачений раніше судимий та не дивлячись на перебування у місцях позбавлення волі на шлях виправлення так і не став.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скраги, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення по даному кримінальному провадженні об`єктивної істини.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, повністю доведені показами потерпілого, свідків, доказами дослідженими в суді першої інстанції по даному кримінальному провадженню.
Доводи у апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , що дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції невірно кваліфіковані, оскільки його дії повинні кваліфікуватись за ст. 119 КК України є безпідставними, оскільки вказані доводи обвинуваченого та сторони захисту повністю спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду та які оцінені судом в їх сукупності, зокрема потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , якими доведено, що ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Отже, зазначені докази в свої сукупності та взаємозв`язку між собою і обставинами справи неспростовно доводять винуватість ОСОБА_7 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_10 , оскільки вони достатньо вагомі(переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" від 07.02.2003 року та оцінюючи показання обвинуваченого в частині необережного ставлення до наслідків його дій, у виді смерті потерпілого, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстацнії, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, завдаючи цілеспрямованого удару в життєво-важливий орган (голову) ОСОБА_10 , який в свою чергу не чинив спротиву, ОСОБА_7 міг та мав можливість передбачити настання негативних наслідків своїх дій. Існування значного часового інтервалу між завданням обвинуваченим удару кулаком ОСОБА_10 , який мав місце 08.05.2016 року та смертю потерпілого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може слугувати підставою для зміни кваліфікації дій обвинуваченого оскільки дії обвинуваченого та їх наслідки безспірно пов`язані причинно-наслідковим зв`язком, що підтверджується висновками судово-медичних експертизи ( т.1 а.с. 127-127; 154-156).

Всупереч твердження прокурора у апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймав до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 являється особою раніше судимою (а.с.132-133;134-146), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 172), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 147), перебуває на обліку у лікаря-нарколога ( т.1 а.с. 148).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд врахував вчинення злочину, внаслідок неправомірних дій потерпілого.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд врахував рецидив злочину.
Також судом першої інстанції, враховано ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого злочину, який хоча не визнав вини у вчиненні злочину, однак визнав фактичні обставини події, його позитивну поведінку щодо зменшення негативних наслідків скоєного.
Аналізуючи та оцінюючи докази кримінального провадження, показання обвинуваченого, потерпілого, свідків та всі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, тому апеляційний суд, вважає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині, є способом уникнути відповідальності за вчинене, оскільки його винуватість підтверджується ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо виду та міри обраного покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 і вважає, його достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, тому вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року є законним, обґрунтованим, вмотивованим, тому скасуванню чи зміні не підлягає.
Керуючись ст. ст. 403, 404, 405,407,419 КПК України, апеляційний суд , -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоовлення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців безпосередньо до Верховного Суду з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:

Суддя: