Єдиний унікальний номер справи 185/7318/18
Провадження № 1-кд/185/7/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нагатинського районного суду м. Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області України, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 28 жовтня 2015 року судом Нагатинським районним судом м. Москви Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ до 8 років 6 місяців позбавлення волі;
у відповідність із законодавством України, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 20 серпня 2018 року наказом № 2719/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 24 травня 2018 року за № 06-68357/18.
ОСОБА_4 засуджено вироком Нагатинського районного суду м. Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року до покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою) КК Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Республіці Мордовія»; кінець строку відбуття покарання 15 жовтня 2023 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609, ч. 1 ст. 610 КПК України, в клопотанні ставиться питання про визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Нагатинського районного суду м. Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку.
В клопотанні також заявлено прохання розглядати його у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.
Згідно доданих до клопотання матеріалів засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.
Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.
При зверненні Міністерством юстиції України до суду даного клопотання дотримані вимоги ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а також вимоги ч. 2 ст. 610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст. 3 Конвенції, немає.
За змістом ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: а) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж як найменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.
Виходячи з положень цієї Конвенції, держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.
У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Нагатинського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, який передбачений ч. 3 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою) КК Російської Федерації, та йому призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислюється з 28 жовтня 2015 року. До строку відбуття покарання зарахований період перебування ОСОБА_4 під вартою з 09 квітня 2015 до 12 квітня 2015 року та з 20 квітня 2015 року до 27 жовтня 2015 року, в підтвердження чого надано копію вироку. Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду від 15 лютого 2016 року вирок Нагатинського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_4 залишений без змін.
На теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Республіці Мордовія»; початок строку 28 жовтня 2015 року, кінець строку відбуття покарання - 15 жовтня 2023 року. Станом на 05 квітня 2018 року відбута частина покарання засудженого складає 2 роки 11 місяців 19 днів, невідбута частина відповідно складає 5 років 6 місяців 10 днів, що підтверджується довідкою про відбуття покарання.
Засуджений ОСОБА_4 особисто виклав бажання продовжити подальше відбування покарання на території України, надавши письмову заяву.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений вироком суду Російської Федерації за ч.3 ст.30, п. «а» ч.3 ст. 228.1 КК Російської Федерації за замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою.
Злочин (збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою), передбачений п. «а» ч.3 ст. 228.1 КК РФ, відповідає ч.2 ст. 307 КК України (незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб), стадія вчинення злочину: замах, передбачений ч.3 ст.30 КК РФ, - відповідає ч.2 ст. 15 КК України: закінчений замах на злочин.
Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним Кодексом України, і сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.
Крім того, частина 3 статті 68 КК України передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Санція статті 307 ч.2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Тобто у разі вчинення замаху на злочин, передбачений ст. 307 ч.2 КК України, покарання не може перевищувати покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців з конфіскацією майна.

За цих обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 610 КПК України слід визначити засудженому за вироком Нагатинського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Павлограда, - строк позбавлення волі, що підлягає до відбування наступним чином: за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року строк відбування покарання необхідно обраховувати з 28 жовтня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 09 квітня 2015 до 12 квітня 2015 року та з 20 квітня 2015 року до 27 жовтня 2015 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603, 609, 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нагатинського районного суду м. Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести вирок Нагатинського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 жовтня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженого ОСОБА_4 необхідно обраховувати з 28 жовтня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 09 квітня 2015 до 12 квітня 2015 року та з 20 квітня 2015 року до 27 жовтня 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу, у тому числі засудженим, щодо якого вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1