Справа № 337/907/18
Провадження № 1-кп/337/192/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м.Запоріжжі, громадянина України, розведеного, освіта середня, працевлаштованого ТОВ «Омега плюс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

07.12. 2017 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли у ході конфлікту зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс їй не менше 5 ударів рукою та ногою в область обличчя та лівої частини стегна, чим спричинив, згідно висновку експерта від 11.12.2017 року № 2946 крововиливи на слизових оболонках верхньої губи та нижньої губи, синці в ділянках правого плеча, лівого плеча, лівого передпліччя, проекції внутрішньої кісточки правої гомілки з розповсюдженням на внутрішню поверхню правої стопи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_8 вину визнав повністю. Суду пояснив, що 07.12.2017 року він прийшов додому, готував їжу коли між колишньою дружиною і старшою дочкою, виник конфлікт та словесна перепалка. Він сказав дочці, що так поводити себе неможна і пішов у свою кімнату. Після цього у кімнату, де він знаходився зайшла колишня дружина і вчинила сварку, за нею зайшла дочка і також почала сваритися. Він просив обох залишити його у спокої, взяв молодшу дочку і вийшов до іншої кімнати, але агресивна поведінка старшої дочки щодо нього не припинялася, вона перебувала у розлюченому стані та пошкрябала його. Саме така поведінка дочки послугувала тому, що після цього він дав їй потиличники, вдарив приблизно 2-3 рази перебуваючи у коридорі, а сам пішов до ванної кімнати, вмився. Також він її відштовхнув, коли дочка пошкрябала його. Він просив колишню дружину, щоб та заспокоїла дочку, дружина під час конфлікту перебувала поряд, але цього не сталося. Також він заходив до кімнати дочки та просив щоб вона себе так не поводила, не кричала, але крики не припинялися, після чого він вдарив ногою по дверях та їх пошкодив. Він не бив дочку ногами, не бив по обличчю, синці в області правого плеча могли виникнути коли він відштовхнув дочку від себе, та коли вона його пошкрябала, також могли виникнути в результаті того, що вона об щось вдарилася після того, як він її штовхнув. Такі приступи агресії у дочки виникають приблизно 1 раз на тиждень. Дочка у той день кричала, що викличе поліцію, після цього він зібрався та уїхав до своїх батьків.

Крім визнання вини обвинуваченим у судовому засіданні, його винуватість підтверджується доказами, добутими в ході розгляду справи судом:

- поясненнями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка була допитана у присутності законного представника- матері ОСОБА_7 та психолога ОСОБА_9 . Потерпіла пояснила, що 07.12.2017 року її батько ОСОБА_8 прийшов додому, перебував у стані алкогольного сп`яніння, приніс пакети з їжею, які вони розбирали. Вона пішла вчити уроки і згодом почула сварку батьків, після цього вийшла і зробила зауваження батькові щоб він не ображав матір, але той її образив і вона пішла знову вчила уроки. Згодом побачила, що батько лежав на дивані та обзивав матір, вона зробила йому зауваження, після чого він її образив, потім встав і дав їй, приблизно 2-3 потиличники. Це було у кімнаті батьків, куди вона зайшла, щоб зробити зауваження батькові. Крім того, вдарив ногою в область стегна, кричав на матір, потім на неї та вимагав, щоб вона зачинилася у себе у кімнаті, після чого вдарив рукою по дверях та поранив собі руку. Потім відчинив двері до неї у кімнату, зайшов, кричав та вдарив по нижній частині тіла ногами, приблизно 3 рази, два рази рукою по голові, штовхав в область грудної клітини, бив руками. Вона намагалася його виштовхати, але не вийшло, а батько штовхнув її в праву руку, після чого вона впала, а батько пішов з кімнати. Загалом батько вдарив її 12 разів. Потім вона викликала поліцію. Також пояснила, що конфлікти у сім`ї бували часто, вона часто отримувала потиличники, сама вона батька не била, але могла його пошкрябати;

- свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона працює лікарем швидкої допомоги і у грудні 2017 року був виклик на АДРЕСА_3 . Коли бригада приїхала і зайшла у квартиру, там були: дитина-дівчина 8-10 років, малолітня дитина і їх мама. Дівчина плакала та сказала, що її побив батько. Вона оглянула дівчину, на ній тілесних ушкоджень, синців, не було. Обставини справи відомі їй зі слів дитини- її побив батько, казала, що втрачала свідомість, кружиться голова. Вона запропонувала відвезти дівчину до лікарні на консультацію до нейрохірурга, але вона відмовилася. Картку виклику заповнювала вона та у ній зазначила те, що пояснювала дівчина;

-свідка ОСОБА_11 яка пояснила, що 08.12.2017 року у Службу у справах дітей надійшло повідомлення про скоєння насильства у сім`ї над неповнолітньою від центру соціальної служби. Разом з її працівниками та практичним психологом вони здійснили негайний вихід до сім`ї ОСОБА_12 . За цією адресою виявили двох неповнолітніх дітей- ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Мати дітей була у пригніченому стані, плакала та розповіла про те, що її чоловік 07.12.2017 року прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння, почав сварку, побив її, після чого старша донька злякалася та захистила її, посварилася з батьком, але він вдарив і дочку. Насильство у сім`ї триває протягом 2 років. Психолог, який був з ними сказав, що дитина знаходиться у стані шоку. Батька дітей вдома не було. Про обставини справи їй відомо лише зі слів матері дітей. На обличчі ОСОБА_15 вона бачила синець під оком, інших тілесних ушкоджень не бачила;

- свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що 07.12.2017 року, ввечері, вона була вдома у квартирі АДРЕСА_4 , коли почула плач дитини, крики чоловіка, жінки та дитини. Все відбувалося у квартирі ОСОБА_12 , які проживають на поверх нижче. До цього вона неодноразово чула сварки у сім`ї. Вона зателефонувала ОСОБА_17 , але та телефон не взяла, після цього вона пішла до їх квартири, але на стук ніхто не вийшов. Наступного дня вона пішла до ОСОБА_18 , та була вдома з дітьми, у ОСОБА_15 були синці на руках і ногах, розбита губа, вона плакала та не хотіла з нею говорити. Зі слів ОСОБА_19 їй відомо, що ОСОБА_20 сварився з дружиною, потім з дочкою, яка стала захищати матір, він казав дочці піти і зачинити двері, після чого почалася бійка і ОСОБА_21 побилася з батьком;

- свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_18 . 07.12.2017 року ОСОБА_19 зателефонувала їй, десь о 22 чи 23 годині і сказала, що ОСОБА_21 почуває себе погано і попросила щоб вона з чоловіком посиділи з меншою дочкою- ОСОБА_14 та повідомила, що вона викликала швидку. Коли вони під`їхали до будинку, де проживає ОСОБА_23 , побачили швидку. Зі слів сестри їй відомо, що між подружжям виникла сварка, ОСОБА_20 перебував у стані алкогольного сп`яніння, потім бійка. За ОСОБА_24 вступилася дочка ОСОБА_21 . У той день вона ОСОБА_25 не бачила, бо її забрала швидка, а наступного дня бачила на ОСОБА_15 розбиту губу;

- свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що вона працює практичним психологом і у грудні 2017 року поступив дзвінок про побиття у сім`ї неповнолітньої. Вона, разом із спеціалістами центру та Служби у справах дітей, пішли у квартиру АДРЕСА_5 , у квартирі вона спілкувалася з ОСОБА_27 та з її слів відомо, що напередодні ОСОБА_25 побив батько. На дівчині вона бачила синці: над бровою, губах, на нозі та кілька синців на руках. Дар`я казала, що мама та вона посварилися з батьком і це не перша сварка. В цей день батька дитини вдома не було. Дитина була збентежена, у стані шоку. Після цього вона спілкувалася з матір`ю дитини. Пізніше вона, як психолог, неодноразово, один раз на місяць, надавала психологічну допомогу ОСОБА_15 , також заходила до них додому. Дар`я згадувала як побив її батько. Яка була поведінка ОСОБА_15 під час конфлікту, сказати не може. Коли вона, як психолог, починала надавати психологічну допомогу, стан дитини був тривожний, була присутня образа, у теперішній час Дар`я спокійна, стан її покращився, вона не так реагує на події, які сталися;

- висновком експерта № 2946 від 11.12. 2017 року, згідно якого крововиливи на слизових оболонках верхньої губи та нижньої губи, синці в ділянках правого плеча, лівого плеча, лівого передпліччя, проекції внутрішньої кісточки правої гомілки з розповсюдженням на внутрішню поверхню правої стопи у ОСОБА_6 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження ( а.с. 98-99);

- карткою виїзної швидкої медичної допомоги № 1298 від 07.12.2017 року ( а.с.101);

-актом отримання усної заяви та повідомлення про вчинення насильства у сім`ї ( а.с.103);

-консультативним висновком невролога від 27.02.2018 року ( а.с.104);

- протоколом огляду предметів від 05.03.2018 року та фото таблицею до нього ( а.с. 106-109);

- протоколом огляду предметів від 21.02.2018 року та диском з аудиозаписом від 07.12.2017 року ( а.с. 110-112).

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу У111 Конституції України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини обвинуваченим, щире каяття.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не був засуджений, у скоєному розкаявся.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує поведінку самої потерпілої під час конфлікту.

У судовому засіданні був досліджений диск з аудиозаписом подій, які сталися 07.12.2017 року, з якого вбачається, що конфлікт виник 07.12.2017 року між колишнім подружжям- ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , в який втрутилася неповнолітня ОСОБА_28 , під час конфлікту вона кричала, вела себе емоційно, неодноразово ОСОБА_29 просив дочку ОСОБА_25 припинити таку поведінку, на що остання не реагувала, також неодноразово запитував, чому вона так розмовляє з батьком, на що дочка пояснювала, що ненавидить його, ображала батька. Також ОСОБА_8 просив вийти її з кімнати, але ОСОБА_28 продовжувала кричати, її крики супроводжувалися істерикою, погрожувала викликати поліцію, після чого у батька будуть проблеми. Така поведінка неповнолітньої ОСОБА_30 спровокувала обвинуваченого ОСОБА_8 на дії, щодо неї.

Крім того, будучи поряд, мати дитини- ОСОБА_7 не припинила вищевказаних дій неповнолітньої, не вивела її з кімнати, що безумовно вплинуло би на поведінку учасників конфлікту, а також на його наслідки.

Враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням вини як самого обвинуваченого так і поведінки потерпілої, суд вважає за можливе з альтернативних мір покарання, передбачених санкцією частини першої ст. 125 КК України, призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

За даним кримінальним провадженням, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування 70 000 грн. моральної шкоди, яка завдана потерпілій неправомірними діями обвинуваченого.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 щодо заявленого цивільного позову пояснила, що вони з мамою вирішили, що такої суми буде достатньо, бо батько не бажає її у наступному навчати, казав, що не буде давати гроші, а також батько знущався над нею морально.

Допитана у судовому засіданні законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , щодо заявленого цивільного позову, суду пояснила, що у результаті подій, які сталися 07.12.2017 року, дочка отримала стрес, вона водила дочку приблизно 6-7 разів до психолога, дитині робили МРТ, вона вважає, що і у теперішній час дочка потребує консультацій психолога. Під час подій 07.12.2017 року обвинувачений обзивав дочку, штовхав, принижував її гідність, тому моральну шкоду вони оцінили у 70 000 грн.

У матеріалах кримінального провадження наявний висновок спеціаліста від 23.03.2018 року ( а.с.23-25), з якого вбачається, що на день складання висновку, ОСОБА_6 перебувала у кризовому психоемоційному стані, було зафіксовано рівень тривожності, ОСОБА_6 потребувала психологічної допомоги.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка психолог ОСОБА_26 пояснила, що на сьогоднішній день ОСОБА_6 спокійна, стан її поліпшився, вона не так реагує на ті обставини, які сталися.

Оцінюючи позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та п.п.1,2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вказані вище обставини, неправомірну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , а також поведінку самої потерпілої ОСОБА_6 за вказаних вище судом обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає що моральна шкода потерпілій, яка зазнала фізичного болю, душевних та психічних страждань, підлягає відшкодуванню на суму 10 000 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян- 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 , яка дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 у рахунок відшкодування завданої неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч) грн.

В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг» в корпусі золотого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 ; CD- диск в аудіо записом подій від 07.12.2017 року- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1