Справа № 752/6972/17
Провадження №: 1-кп/752/284/18
У Х В А Л А

29.10.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в ході судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 2, 191 ч. 5 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває вказане кримінальне провадження і в ході судового розгляду представник державного обвинувачення - прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з черговим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні у співучасті особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, а тому у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на представника потерпілого та свідків, а також перешкодити даному кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність, а також відсутність ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, крім того, зазначила, що її підзахисний ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою і у даному кримінальному провадженні відсутні докази, які б стверджували вину ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 також заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність у даному кримінальному проваденні ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, а також те, що пред`явлене йому обвинувачення не є обгрунтованим і його вина не доведена у встановленому законом порядку.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думки учасників кримінального провадження, суд надходить до наступних висновків.

Так, в ході розгляду клопотання судом встановлено, що заявлені прокурором ризики, встановлені ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати, однак судовий розгляд кримінального провадження триває близько двох років і заявлені прокурором ризики зі сплином часу зменшились та на даний час вони мінімізовані настільки, що не можуть виправдовувати продовження обвинуваченому такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у виді тримання під вартою, крім того, в ході розгляду клопотання прокурором не було зазначено обставин, які б могли бути достатніми для суду, щоб надійти до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 ч. 1 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, встановлених ст. 177 КПК України.

Крім того, вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні «Корнійчук проти України» № 10042/11 від 30.04. 2018 року зазначено, що до обґрунтувань, які вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту особи, яка утримується під вартою, однак в ході розгляду клопотання було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не вчиняв як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, спроб впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, крім того, дані про його особу, свідчать про те, що загалом обвинувачений є особою, соціально спрямованою, тому суд надходить до висновку про те, що зазначені у клопотанні прокурора ризики, за таких обставин, не обґрунтовані доводами, які б у розрізі зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, могли б бути «відповідними» та «достатніми» для продовження такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, в ході розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що останній перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятора з 20.10.2016 року, тобто з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17 та вимог ст. 72 КК України щодо зарахування особам у строк відбуття покарання строку їх попереднього ув`язнення понад 4 роки.
Крім того, 07.09.2018 на підставі розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва №2190 було замінено учасника колегії у даному кримінальному провадженні, тому з урахуванням складності цього кримінального провадження та кількості процесуальних дій, що необхідно провести, а також робочої завантаженості учасників колегії суддів, закінчити судовий розгляд у строк, встановлений ст. 28 КПК України, неможливо.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що надмірна тривалість судового розгляду кримінального провадження та надмірна тривалість тримання обвинуваченого під вартою може призвести до порушення пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд звертає увагу на те, що про аналогічні порушення було зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Бондаренко та інші проти України», «Харченко проти України», «Ігнатов проти України», а саме те, що існування системної проблеми надмірної тривалості судового розгляду та тримання осіб під вартою є предметом усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка є вкрай негативною в Україні і практика тривалого розгляду справ та тримання осіб під вартою є несумісною із положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, на даний час міг би переважати принцип поваги до особистості і у даному конкретному випадку, коли судовий розгляд кримінального провадження триває, необхідності у такому суворому заході забезпечення кримінального провадження немає, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 350 КПК України відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду, із забороною останньому цілодобово залишати місце свого проживання із одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених ст. 194 ч. 5 п. п. 1, 2, 3, 8, 9 КПК України, а саме прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 350 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника державного обвинувачення прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Заборонити ОСОБА_7 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

-здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 ч. 5 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронний засіб контролю у разі його застосування.

Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк, який не перевищує 2 місяців, тобто до 27.12.2018 року включно.

Згідно ст. 181 ч. 3 КПК України направити копію ухвали для виконання до Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Контроль за виконанням ухвали в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт покласти на прокурора Генеральної прокуратури України, який безпосередньо підтримує державне обвинувачення у суді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3