Справа № 203/3635/15-к
Провадження № 1-в/0203/59/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року у справі № 203/3635/15-к,

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувало клопотання старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 червня 2015 року клопотання було задоволено, накладено арешт на рухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , із забороною його відчуження.
ОСОБА_3 подано заяву про роз`яснення рішення, а саме про те, чи заборонено вказаною ухвалою користування вказаним майном.
В судове засідання заявниця не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали
Згідно ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.
Відповідно до ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Згідно ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.ч. 11, 12. ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з матеріалів справи, майно ОСОБА_3 , стосовно якого було постановлено ухвалу про арешт, було вилучено в ході обшуку.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майно.
Згідно ч. 4 ст.168 КПК України після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно вказаного порядку передбачене зберігання такого майна уповноваженою особо у відповідних сховищах, що унеможливлює користування таким майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 16, 168, 170, 236, 369, 379, 380 КПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року у справі № 203/3635/15-к задовольнити.
Роз`яснити, що згідно ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року у справі № 203/3635/15-к, якою накладено арешт на рухоме майно, передбачає зберігання цього майна у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, що унеможливлює користування власником цим майном.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1