12 червня 2018 р. Справа № 631/1725/16-к провадження № 1-кп/632/10/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000534 від 23.08.2016 року, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2018 року, під час судового засідання, захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про проведення додаткової судової експертизи експертом ХНДІСЕ імені засл. проф. М.С. Бокаріуса.

В клопотанні захисник зазначив, що під час досудового слідства було призначено судово-товарознавчу експертизу ємкості об`ємом 500 літрів, вагою 183 кг, виконаної з чорного металу, виготовленої кустарним способом у 2008 році, яка використовувалася за призначенням, без пошкоджень.

Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ № 1075 від 18.03.2016 об`єктом дослідження є металобрухт чорного металу у вигляді металевої ємкості загальною вагою 183 кг. Вартість металобрухту чорного металу загальною вагою 183 кг станом на 21.08.2015 становить 347,7 грн.

Захисник не погоджується з викладеним у висновку, вважає, що вартість об`єкта дослідження як виробу взагалі не визначалась та не досліджувалась, а об`єкт дослідження було одразу визначено як металобрухт. Для дослідження експертові не було надано ані об`єкта дослідження, ані його фотозображень, детального опису, як виробу, ані вказівки, з якого саме металу виготовлено виріб, ані інших характеристик якими характеризують такий об`єкт, як «металобрухт», а експертом не запитувалась додаткова інформація, та не досліджувались істотні характеристики такого об`єкта дослідження, а тому вказаний висновок з його результатами є неповним, що могло істотно плинути на результати дослідження.

Вказане клопотання захисника підтримав неповнолітній обвинувачений, а прокурор заперечував, посилався на відсутність законних підстав та необгрунтованість.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, дійшов наступного.
Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно вимог ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:
1)суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;
2)під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509цього Кодексу;
3)існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необгрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
Частина 1 ст. 242 КПК України передбачає, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Так, на відміну від КПК України1960 року, у новому КПК України в редакції 2012 року, немає визначення понять первинної, додаткової, повторної, комісійної та комплексної експертиз.

Виходячи із системного тлумачення ст. 332 КПК України, нормативна база, яка регламентує питання, пов`язані з призначенням та проведенням експертизи у кримінальному провадженні, її видами, суб`єктами експертної діяльності, складається із спеціального закону та підзаконних актів. До підзаконних актів, які регулюють питання судово-експертної діяльності, серед іншого, належить Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та наукових досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 № 1950/5).

Додатковою експертизою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.
Відповідно до п. 1.6. Інструкції Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України.
Беручи до уваги п. 1.2.11. Інструкції, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Отже, судом встановлено, що матеріали кримінального провадження містять висновок експерта № 1075 від 08.03.2016. Висновок експерта робився за вмотивованою постановою слідчого згідно даних, отриманих від потерпілого, які не суперечать матеріалам кримінального провадження.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»,первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше.

За змістом ст.75 КПК (в ред. 1960р.) додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.

Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові.

В прохальній частині клопотання по суті заявлено про проведення додаткової експертизи, проте не наведено належних підстав вважати висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, а також захисником не зазначено, які висновки експерта він вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження, на що вони вплинуть.

Так, в результаті дослідження висновку експерта, суд приймає до уваги наукову спроможність тих принципових положень, якими керувався експерт у своїх висновках і правильність застосованої ним методики дослідження, повноту та наукову обґрунтованість висновку.

Таким чином, у суду не виникає сумнівів у правильності висновку експерта, т.я. експертиза була проведена експертом, який має відповідну кваліфікацію та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.

Частинами першою-другою та шостою ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченим цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд не може сприяти а ні стороні захисту а ні стороні обвинувачення у зібранні нових доказів під час судового розгляду провадження для обґрунтування або спростування обвинувачення.

Крім того, під час досудового розслідування відповідне клопотання стороною захисту не заявлялося, хоча докази збираються саме на цій стадії кримінального провадження і надаються суду для їх безпосереднього оцінювання. Усі дії щодо збирання доказів, які підлягають наданню суду, за загальним правилом здійснюється саме під час досудового розслідування. Клопотань під час відкриття матеріалів досудового розслідування заявлено не було. У разі відмови органів досудового розслідування у задоволенні клопотань учасників судового провадження, така відмова може бути оскаржена, в тому числі з підстав відмови у призначенні відповідної судової експертизи, слідчому судді.

Отже, суд вважає, що призначення додаткової експертизи призведе до необґрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження та не може вплинути на кваліфікацію кримінального правопорушення.

Таким чином, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 242, 369, 371 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення додаткової експертизи у кримінальному провадженні відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1