ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1534/18

18 липня 2018 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового зсідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000317 від 16.05.2018 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костопіль Рівненської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , не одружений, державних нагород та пільг немає, депутатом не являється, раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України

за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за ч.2 ст.307, ч.2 ст.317, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311 Кримінального кодексу України, належних для себе висновків не зробив та вчинив новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_3 , в кінці квітня 2018 року, за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці вказаного домогосподарства, умисно, незаконно здійснив посів та вирощування рослин коноплі у кількості 20 саджанців. 16.05.2018 під час проведення огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , виявлено та вилучено 20 саджанців рослин подібних до рослин коноплі.

У відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" (далі Перелік) рослини або їх частини, що містять будь-який засіб, включений до цього списку, підлягають тим же засобам контролю, що і засіб, віднесений до списку №1 таблиці І особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з культивування та (або) використання рослин, включених до списку №3 таблиці І Переліку, що містять малі кількості наркотичних речовин, з додержанням умов, зазначених у частині другій, третій та четвертій цієї статті.

Діяльність з культивування та (або) використання рослин, включених до списку №3 таблиці І Переліку, що містять малі кількості наркотичних речовин для промислових цілей, визначених ліцензією, може здійснюватися юридичними особами всіх форм власності за наявності в них відповідної ліцензії в межах визначених Кабінетом Міністрів України квот.

Гранично допустимий вміст наркотичних речовин у рослинах, включених до списку №3 таблиці І Переліку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.

Згідно висновку експерта №2.1-495/18 від 31.05.2018 за результатами судової експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, представлені на експертизу рослини зеленого кольору в кількості 20 штук, які були виявлені та вилучені під час проведення огляду за місце проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , є рослинами роду коноплі.

ОСОБА_3 , в порушення вищевказаних норм законодавства, не будучи особою, якій у встановленому законом порядку надано дозвіл на культивування рослин, включених до таблиці І Переліку, без передбаченої законом ліцензії, умисно, незаконно здійснив посів та вирощував по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , двадцять рослин роду коноплі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України, а саме, незаконний посів та незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст.ст. 307, 309, 311, 317 Кримінального кодексу України.

26 червня 2018 року під час провадження досудового розслідування між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000317 від 16.05.2018 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості від 26.06.2018 прокурор та підозрюваний виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторони угоди погодили призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 Кримінального кодексу України.

В угоді визначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 Кримінального процесуального кодексу України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст.469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання. Зазначив, що при обранні обвинуваченому міри покарання сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України, в обсязі обвинувачення та дає згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 Кримінально процесуальним кодексом України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , угоду про визнання винуватості від 26.06.2018, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, наявні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив незаконний посів та вирощування рослин конопель будучи засудженим за злочини, передбачені ст.ст. 307, 309, 311, 317 Кримінального кодексу України, кваліфікує його дії за ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України, та дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Згідно приписів ч.ч. 3,4 ст.75 Кримінального кодексу України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність встановлення іспитового строку на підставі ст.75 Кримінального кодексу України тривалістю два роки, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.122 Кримінального процесуального кодексу України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки про витрати на проведення експертизи вбачається, що витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів по даному кримінальному провадженню становлять 1144 грн., а відтак суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Речовий доказ, рослини коноплі у кількості 20 штук, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2018 року, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 Кримінального кодексу України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1144 гривень витрат на проведення судової експертизи.

Речовий доказ, рослини коноплі у кількості 20 штук, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1