Справа № 711/1638/18
Провадження № 1-кп/711/216/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, працюючого розливальником стерильних розчинів в ТОВ «Юрія-Фарм», не одруженого, який має малолітню дитину, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 125 КК України,

встановив:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_7 близько 20 год. 30 хв. 10 серпня 2017 року біля входу до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_5 умисне наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, раною та крововиливом м`яких тканин обличчя, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

Підсудний ОСОБА_7 винним себе не визнав і пояснив наступне.

Між ним та потерпілим ОСОБА_5 склались неприязні стосунки із-за того, що його колишня дружина з їхнім сином ОСОБА_8 проживає із потерпілим. 10.08.2017 р. він зустрівся з дитиною і вияснив, що син забув зарядний пристрій до телефону, який він йому подарував, тому вони удвох на велосипедах поїхали до будинку, в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 разом із його сином та колишньою дружиною. Син зайшов до квартири, а він очікував його біля під`їзду, тримаючи велосипеди. Згодом ОСОБА_8 повернувся разом з потерпілим ОСОБА_9 , який затіяв конфлікт, будучи незадоволеним тим, що обвинувачений дізнався адресу їх проживання. Діючи агресивно, потерпілий схопив його за шию, збив кепку з голови, порвав футболку, тому він у відповідь також штовхав його і, захищаючись від захвату за шию, наніс удар в обличчя потерпілому. Після цього потерпілий знову накинувся на нього і звалив на землю, де продовжував наносити удари, і їх розборонив випадковий свідок.

Винуватість підсудного у скоєнні зазначеного злочину доведена наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що у нього дійсно склались неприязні стосунки з підсудним ОСОБА_7 , який переслідував свою колишню дружину, з котрою одружений потерпілий. Він та дружина не перешкоджали спілкуванню підсудного з його сином, який проживав з ними, але не бажали, щоб підсудний знав місце їх проживання. Вдень 10.08.2017 р. вони з дружиною передали ОСОБА_8 матері підсудного і знаходились удома. Увечері ОСОБА_8 зайшов додому і він дізнався, що біля під`їзду перебуває підсудний, який обманним шляхом довідався від дитини про місце їх проживання, тому вийшов до нього і у них виникла словесна перепалка, в ході якої підсудний умисне наніс йому удар правою рукою в обличчя. Потім вони зчепились і впали, а їх розборонив свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_11 підтвердив суду, що за вказаних обставин він був очевидцем того, як підсудний ОСОБА_12 і потерпілий ОСОБА_9 біля під`їзду розмовляли на підвищених тонах, потім підсудний наніс ОСОБА_9 удар правою рукою в ліву частину обличчя, після чого вони обхопили один одного і впали. Свідок втрутився і розтягнув їх.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що біля 20 год. 30 хв. 10.08.2017 р. чув гамір і розмову на підвищених тонах, на що спочатку не звертав уваги, а потім побачив, що двоє мужчин схопили один одного за одяг, штовхались і впали. Хтось їх розтягнув, а невдовзі він побачив, що один із учасників конфлікту його знайомий підсудний ОСОБА_12 , який попросив потримати велосипеди, а сам повернувся на місце конфлікту.

Аналіз цих доказів дозволяє суду прийти до наступних висновків.

З показань обвинуваченого і потерпілого встановлено, що у них були неприязні стосунки із-за того, що колишня дружина підсудного вийшла заміж за потерпілого і проживала з ним разом з сином підсудного. Біля 20 год. 30 хв. 10.08.2017 р. у них виник словесний конфлікт із-за того, що підсудному стало відомо про місце проживання потерпілого, його колишньої дружини і спільного з нею сина.

Підсудний не заперечує того, що він умисно наніс потерпілому удар рукою в обличчя, але стверджує, що захищався від нападу потерпілого, який першим застосував до нього фізичне насильство.

Свідок сторони захисту ОСОБА_13 не бачив початку конфлікту і звернув увагу на підсудного і потерпілого тільки тоді, коли вони схопили один одного за одяг, штовхались і впали.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він був очевидцем того, як підсудний першим наніс потерпілому удар правою рукою в ліву частину обличчя.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_12 не знаходився в стані необхідної оборони, а в ході обопільного конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків умисне наніс потерпілому ОСОБА_9 удар рукою в ліву частину обличчя, заподіявши тілесні ушкодження.

Під час слідчих експериментів свідок ОСОБА_10 і потерпілий вказали на механізм нанесення підсудним удару потерпілому в обличчя.

За висновками судово-медичної експертизи № 02-01/262 потерпілому ОСОБА_5 внаслідок дії тупих предметів, що могло мати місце за обставин, зазначених потерпілим і свідком ОСОБА_10 під час слідчих експериментів, спричинено травму голови зі струсом головного мозку, раною та крововиливом м`яких тканин обличчя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що вказані докази в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 в тому, що він біля 20 години 30 хвилин 10 серпня 2017 року умисне заподіяв потерпілому ОСОБА_5 зазначені тілесні ушкодження.

При цьому суд вважає не суттєвим ту обставину, що біля обвинуваченого знаходились велосипеди, один з яких він тримав рукою, адже навіть з його показань встановлено, що це не перешкодило йому брати участь у конфлікті з потерпілим, під час якого вони штовхались і він також наніс потерпілому удар рукою, потрапивши в голову.

Суду надано докази, які, на думку сторони захисту, виправдовують обвинуваченого.

Такими є копії протоколу слідчого експерименту і висновку судово-медичної експертизи про наявність тілесних пошкоджень у ОСОБА_7 .

Ці документи містяться в іншому кримінальному провадженні, в якому потерпілим є ОСОБА_7 , і в кримінальному провадженні, яке розглядається судом, стороною захисту не відкривались відповідно до положень ст. 290 КПК України, частиною 12 якої передбачено, що суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

З огляду на викладене суд на підставі ст. 89 КПК України визнає протокол слідчого експерименту за участю Гладких і зазначений висновок судово-медичної експертизи недопустимими доказами.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, суд враховує обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, особу винного й обставину, що пом`якшує його покарання.

Обвинувачений не судимий і не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи і проживання, за місцем проживання характеризується позитивно. Його покарання пом`якшує наявність на утриманні малолітньої дитини. Вчинений ним злочин є злочином невеликої тяжкості згідно з класифікацією тяжкості злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України. Наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин приводить суд до висновку про те, що для виправлення підсудного і попередження нових злочинів йому слід обрати покарання у виді штрафу.

Підстав для обрання запобіжного заходу не встановлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. і відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5655 грн.03 коп. Суд вважає доведеним, що підсудний заподіяв потерпілому моральну шкоду тим, що умисне причинив йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим потерпілий відчував фізичний біль і витрачав свій час на лікування і відвідання закладу охорони здоров`я. Разом із тим, враховуючи те, що непоправних наслідків для потерпілого не наступило, враховуючи характер і ступінь тяжкості заподіяних йому тілесних ушкоджень, характер і обсяг моральних страждань, користуючись принципами розумності і справедливості, суд вважає, що для компенсації завданої моральної шкоди буде достатнім стягнення з засудженого 3000 грн.

Потерпілим доведено, що він поніс витрати на лікування в розмірі 655 грн. 03 коп., адже із копії амбулаторної картки і товарного чека встановлено, що йому у зв`язку з отриманими травмами було рекомендовано вживання ліків та лікарських препаратів, на придбання яких витрачено вказану суму. Жодного доказу того, що потерпілому заподіяно інші збитки, в тому числі й утрату заробітку, суду не надано, тому в задоволенні решти цивільного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 3000 грн., на відшкодування витрат на лікування 655 грн.03 коп., а всього 3655 грн.03 коп., в задоволенні решти цивільного позову відмовити.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1