Справа № 203/393/18
Провадження № 1-кп/0203/284/2018
У Х В А Л А
18.10.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника- ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпро обвинувальні акти у кримінальному провадженні, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001169 від 13.05.2018, №0003157 від 04.10.2017 року, №0001520 від 29.06.2018 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лисичанськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразового судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебувають вищевказані обвинувальні акти.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, як існувала на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим не зникли, а саме обвинувачені неодноразово судимі, існують ризики переховуванні від суду, впливу на потерпілих та свідків.
Захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою останньому. В інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором ризики не наведені, його підзахисний не переховувався, вину визнає, в матеріалах справи є довідка, з якої вбачається, що ОСОБА_7 є переселенцем, мешкає у сестри, ризик впливу на потерпілого не обґрунтовано, так як кожного разу в судове засідання може з`являтися будь-який представник, крім того прокурором не доведено, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у виді триманн під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи захисника.
Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до на ступного.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 03 листопада 2018 року.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується зокрема у скоєні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання на строк від трьох до шести років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, обвинувачений судимий за злочин проти власності, немає офіційного джерела доходу, а отже перебуваючи на волі зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілих та свідків, переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 , міри запобіжного заходу.
Крім того, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.
З таким підстав, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання захисником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під варти на домашній арешт в нічний час доби, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Окрім того, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває під вартою тривалий час, а саме з 15.05.2018 року, має міцні соціальні зв`язки, проживає із сестрою, є переселенцем, має постійне місце проживання у м. Дніпрі, прокурором не обґрунтовані наведені ризики впливу на потерпілих та свідків, та ризик переховування, а також те, що інший альтернативний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з триманням під вартою на домашній арешт в певний час доби із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 грудня 2018 року.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 22 години до 6 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 18 грудня 2018 року, звільнивши з під варти негайно в залі суду.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1