Справа № 357/5500/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001114 від 02.03.2017 року, відносно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого 05.11.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 198 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04.01.2017 року близько 22 години 01 хвилини, ОСОБА_4 знаходячись в чотирьох метрах від місця вчинення злочину особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, неподалік від ДЮСШ, що на території ЗОШ № 11, по вул. Східна 22 в м. Біла Церква, Київської області, свідомо розуміючи, що особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, отримав майно незаконним шляхом, будучи свідком вчиненого злочину, а саме того, що 04.01.2017 року, близько 22 години особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаходячись на пішій частині лісосмуги розміщеній неподалік від ДЮСШ, що на території ЗОШ № 11, по вул. Східна, 22 в м. Біла Церква, застосовуючи до потерпілої ОСОБА_9 насильство, що є небезпечне для здоров`я, заволоділа речами потерпілої, а саме: жіночою сумкою вартістю 200 грн., в якій знаходились мобільний телефон марки «Леново А 6010» ІМЕІ НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , вартістю 2700 гривень з пакетом «Android VIP», вартістю 649 гривень, захисною плівкою вартістю 79 гривень., чохлом «Book Cover Goosper» вартістю 199 грн., в якому містилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , вартістю 25 гривень на рахунку якої коштів не було, мобільний телефон марки «Алкатель 2010 D», ІМЕІ НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , вартістю 200 гривень, гроші в сумі 100 грн., жіночі шкіряні рукавиці вартістю 360 гривень., сім-карта мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_7 , вартістю 25 гривень, на рахунку якої коштів не було, паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 , ключі від квартири у кількості 5 штук, гігієнічна губна помада, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_9 не представляють, ОСОБА_4 погодився на пропозицію особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, яка надійшла після вчинення злочину останнім, отримати майно, здобуте незаконним шляхом, при цьому, усвідомлюючи незаконність володіння цим майном особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та свідомо бажаючи його отримати.

У подальшому, цього ж дня, близько 22 години 15 хвилин на виконання злочинного умислу ОСОБА_4 на території парку БК «Росава» по вул. Леваневського, 53 в м. Біла Церква, Київської області з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів з метою подальшого збуту отримав від особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, майно здобуте злочинним шляхом, належне потерпілій ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон «Алкатель 2010 D», ІМЕІ НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , вартістю 200 гривень та ключі від квартири в кількості 5 штук, які для потерпілої ОСОБА_9 матеріальної цінності не становлять.

Вказане майно, завідомо одержане злочинним шляхом, ОСОБА_4 зберігав при собі до 05.01.2017 року з метою його подальшого збуту, коли о 14 годині 48 хвилин, умисно його збув, а саме заклав мобільний телефон «Алкатель 2010 D», ІМЕІ НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 до «Чесного ломбарду», розташованого по вул. Леваневського, 53-Г в м. Біла Церква Київської області, отримавши гроші в сумі 155 грн., які в послідуючому витратив на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що 04.01.2017 року він вирішив випити пива, а тому пішов додому до свого знайомого ОСОБА_10 , який проживає на масиві Леваневського в м. Біла Церква. Перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 вони користувались мережею Інтернет, а біля 21 години вирішили піти погуляти. ОСОБА_10 сказав, що посварився з мамою і запитав чи не може переночувати у нього. Він проживав разом зі своєю бабусею ОСОБА_11 , в квартирі останньої за адресою АДРЕСА_2 , а тому він зателефонував їй і запитав чи може ОСОБА_10 переночувати у них і бабушка дозволила. По дорозі вони пішли прогулятись в сторону ПТУ № 9. Разом з ОСОБА_10 вони вирішили купити щось солодке і йти до нього додому ночувати. Після цього вони зайшли до магазину, де купили печиво, солодощі і пішли до нього додому в район ЗОШ № 11. Коли вони підійшли до будинку «Юного техніка», то неподалік будинку № 38 по вул. Леваневського в м. Біла Церква вони побачили незнайому жінку, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння і йшла попереду них. Коли вони дійшли будинку «Юного техніка», то ОСОБА_10 став прискорювати ходу і наздоганяти жінку, яка йшла попереду них. Він зрозумів, що ОСОБА_10 хоче вчинити злочин і він крикнув ОСОБА_10 , що не треба цього робити, а ОСОБА_10 відповів, що треба. На плечі жінки, яка йшла попереду них була біла жіноча сумка, а в руці пакет і коли ОСОБА_10 наздогнав незнайому жінку, то він почув що пакет чи впав на землю, чи жінка випустила пакет і між ОСОБА_10 і цією жінкою розпочалась метушня. На вулиці було темно і всіх подробиць він не бачив, бо ОСОБА_10 разом з жінкою були на відстані біля 4 метрів від того місця де він стояв. По рухах він зрозумів, що жінка чинить ОСОБА_10 опір, але вона не кричала і на допомогу не кликала. Метушня між ОСОБА_10 і цією жінкою тривала десь до хвилини, після чого ОСОБА_10 повернувся до нього і він побачив в руках ОСОБА_10 білу жіночу сумочку. Після цього ОСОБА_10 пішов в сторону техучилища № 9 в м. Біла Церква, а він пішов слідом за ОСОБА_10 . Від техучилища ОСОБА_10 пішов в сторону будинку культури «Росава» і він сказав ОСОБА_10 що вони збиралися йти до нього додому. ОСОБА_10 сказав, що вони підуть до нього додому після того як той «позбудеться улік». ОСОБА_10 прийшов за палац культури «Росава», на місце де знаходилось незавершене будівництво, а він пішов разом з ОСОБА_10 . На будівельному майданчику ОСОБА_10 забрав з жіночої сумочки якісь речі, після чого запалив запальничкою сумку і спалив її. Після цього вони пішли до нього додому, де ОСОБА_10 показав речі, які той забрав з жіночої сумки, а саме мобільний телефон марки «Леново» в червоному чохлі, гроші в сумі 100 грн., мобільний телефон марки «Алкатель» червоно-білого кольору та ключі від квартири. ОСОБА_10 не показував йому жіночих рукавиць, будь-яких документів і губної помади і напевно ці речі той спалив разом з жіночою сумочкою за палацом культури «Росава», бо коли ОСОБА_10 палив сумочку, то він стояв осторонь і не бачив які саме речі спалив ОСОБА_10 . З тих речей, якими заволодів ОСОБА_10 , то останній віддав йому мобільний телефон марки «Алкатель» і здається зв`язку з ключами від квартири, які потім передали слідчому під час розслідування. Отриманий від ОСОБА_10 мобільний телефон, він десь через два дні здав до ломбарду «Чесний ломбард», розташованого на масиві Леваневського в м. Біла Церква приблизно за 150 грн., які витратив на власні потреби. Через кілька днів після цього він був затриманий працівниками поліції. Того вечора він був вдягнений в чорні штани, світло-коричневу куртку, чорні кросівки, а ОСОБА_10 був вдягнений в курки зі смугами. Завдані потерпілій матеріальні збитки ним відшкодовано в повному обсязі.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі, врахувавши, що у нього на утриманні знаходяться дві малолітні дитини.

ОСОБА_4 повністю визнав заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов, згідно якого остання просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь завдані матеріальні збитки в сумі 1000 грн. і даний цивільний позов ним відшкодовано добровільно у повному обсязі.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 198 КК України, оскільки він вчинив заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 раніше судимий і скоїв даний злочин не відбувши покарання за попереднім вироком суду під час випробування і іспитового строку, як особа за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2015 року, а під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 у скоєному чистосердечно розкаюється, своїми діями активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючою відповідальність обставиною являється рецидив злочинів.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком від 05.11.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та вчинив новий злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, тому при визначенні остаточного покарання за даним вироком необхідно застосовувати правила ст. 71 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , і згідно позовних вимог потерпіла ОСОБА_9 просила стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_4 завдані матеріальні збитки, а саме вартість знищеного майна в сумі 1000 грн.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась до суду з письмовою заявою про те що їй повністю відшкодовано завдані матеріальні збитки і вона не має до ОСОБА_4 претензій матеріального порядку, а тому в даному випадку цивільний позов ОСОБА_9 слід залишити без розгляду.

Речові докази у даному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 10.03.2017 року було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 10.05.2017 року і строк дії даного запобіжного заходу закінчився.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання та застосування до нього Закону України «Про амністію».

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набув чинності, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

У відповідності до стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

ОСОБА_4 є особою, яка має на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких не позбавлений батьківських прав, вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, просить звільнити його від покарання за вчинений злочин, а тому підлягає звільненню від відбування покарання, згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_4 будучи засудженим вироком від 05.11.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, вчинив новий злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, однак вчинений ним злочин згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання, згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, ст.ст. 71, 72 КК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 198 КК України і призначити покарання за ст. 198 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2015 року і остаточно до відбуття ОСОБА_12 визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,