ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000202 від 27.08.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, військовослужбовець, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

за ст. 407 ч.4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду стрільця-снайпера 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, в порушення ст.ст. 11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та поважних причин, в умовах особливого періоду, 15 червня 2018 року о 08 год.00 хв. не з`явився вчасно на службу до в/ч НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , після чого обов`язки військової служби за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 02 липня 2018 року. 02 липня 2018 року ОСОБА_3 прибув до в/ч НОМЕР_1 , заявив про себе та вчинене ним ухилення від військової служби.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.4 КК України, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

31 серпня 2018 року прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 підставі ст. ст. 468,469,472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 , із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 1 місяць з відбуванням на гауптвахті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтримав угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисним підтримав, просить її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, який згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Процесуальні витрати та речові доказі у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 31 серпня 2018 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання за цим законом, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць з відбуванням на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1