17.10.2018 Справа № 363/357/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000103 щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , судимого:
13.06.2007 року цим же судом за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
22.12.2008 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, 17.04.2012 року ухвалою Бориспільського районного суду Київської області звільненого умовно достроково на строк 8 місяців 19 днів;
12.01.2015 року цим же судом за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1 700 грн.;
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст.185 КК України,

встановив:

04.08.2012 року близько 15 год. 30 хв. в кафе-барі «Труба» біля Київського водосховища в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з потерпілим ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків завдав удар головою в обличчя останньому. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спустилися вниз від вказаного кафе-бару до Київського водосховища, де між ними продовжилася сутичка, в ході якої ОСОБА_5 правою рукою двічі вдарив потерпілого по обличчю та умисно руками завдав потерпілому близько 3-4 ударів по тулубу та 2 ударів у живіт, заподіявши потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння у виді закритої травми живота, травматичного двоетапного розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум), що супроводжувалося анемією 2 ступеню, коли 11.08.2012 року потерпілому виконано оперативне втручання видалення селезінки, санація і дренування черевної порожнини, а під час операції відмічався розрив тканини селезінки на всьому протязі капсули по діафрагмальній поверхні, в черевній порожнині знаходилося 1 100 мл. темної крові.
02.12.2014 року близько 13 год. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання в буд. АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення таємно викрав телевізор «LG 32LS345Т» чорного кольору, вартістю 2 729 грн., який належить його вітчиму потерпілому ОСОБА_6 . Після заволодіння вказаним телевізором ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, який відвіз до м. Вишгорода, де ОСОБА_8 , не знаючи про викрадення, на прохання обвинуваченого здав цей телевізор до ломбарду «Скарбниця» по пр. Мазепи, 5 прим. 28 за винагороду 1 400 грн., яку передав ОСОБА_5 . Таким чином потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на суму 2 729 грн.

За епізодом крадіжки телевізора від 02.12.2014 року обвинувачений ОСОБА_5 в суді показав, що того дня приїхав додому до своєї бабусі ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 . Зайшов у кімнату матері та вітчима й таємно забрав їхній телевізор, виніс його з дому, відвіз до м. Вишгорода, попросив ОСОБА_8 закласти до ломбарду. Отримав винагороду 1 400 грн. Ніхто не бачив, як він виносив телевізор.
З кваліфікуючими ознаками за ч. 2 ст. 185 КК України та вартістю викраденого телевізора погодився.
Винуватість ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України також підтверджується показаннями в суді потерпілого ОСОБА_6 , який ствердив, що ввечері того дня повернувся з роботи й виявив відсутність телевізора. Від дружини дізнався, що ним заволодів ОСОБА_5 , який не мав права його брати. Телевізор придбано в шлюбі. Про викрадення телевізора написав заяву в міліцію. Через тиждень телевізор йому повернуто. Претензій до обвинуваченого не має.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинений злочин, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 02.12.2014 року ОСОБА_5 таємно викрав його телевізор LG чорного кольору.
Даними протоколу огляду місця події від 02.12.2014 року з фототаблицею до нього встановлено, що таким є житловий будинок в АДРЕСА_1 , де в одній з кімнат на столі виявлено відсутність телевізора LG.
Даними товарного чеку від 15.12.2012 року про придбання телевізора «LG 32LS345Т» вартістю 2 729 грн.
Даними договору 230-14042854 про надання ПТ «Ломбард-Скарбниця» у м. Вишгороді по пр. Мазепи, 5 прим. 28 фінансового кредиту в сумі 1 400 грн. ОСОБА_8 під заставу телевізора «LG 32LS345Т».

Даними протоколу від 18.12.2014 року про тимчасове вилучення на підставі ухвали слідчого судді від 15.12.2014 року телевізора LСD «LG 32LS345Т», серійний номер: 211RAGK6М927 з приміщення ломбарду «Скарбниця» у м. Вишгороді по пр. Мазепи, 5 прим. 28.
Даними протоколу слідчого експерименту від 31.12.2014 року, в ході якого ОСОБА_5 на місці події в АДРЕСА_1 , показав детальні обставини викрадення ним вказаного телевізору, місця його знаходження в одній з кімнат будинку на столі.
Суд зазначає, що крадіжкою згідно ст. 185 КК України є таємне (непомітне для інших) протиправне вилучення чужого майна, яка є закінченою після настання реальної можливості у винної особи розпорядитися викраденим.
За таких обставин в інкримінованому ОСОБА_5 діянні встановлено наявність всіх ознак для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також у суді за епізодом побиття потерпілого ОСОБА_7 від 04.08.2012 року ОСОБА_5 показав, що 4.08.2012 року перебував в кафе-барі «Труба», де посварився з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_7 , який під час привітання смикнув його за руку та він вдарився паховою ділянкою об край столу. У відповідь він завдав потерпілому удар головою, два удари долонею по голові. Пізніше потерпілий його ображав, грубив, вони спустилися до води, де він завдав йому 3-4 удари руками по тулубу в живіт. Від завданих ударів потерпілий не падав, хворобливого вигляду не мав, пересувався самостійно.
В суді не визнав того, що від завданих ним потерпілому ударів могли бути спричинені тяжкі тілесні ушкодження виявлені в нього. Намірів їх заподіяти потерпілому не мав.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим за ч. 1 ст. 121 КК України, його винуватість в повній мірі підтверджується сукупністю досліджених у суді доказів.

Показаннями в суді потерпілого ОСОБА_7 в тій частині, що 4.08.2012 року з друзями відпочивали в кафе-барі «Труба», де він потягнув обвинуваченого за руку під час привітання. Між ними розпочалася сварка, в ході якої обвинувачений завдав удари головою, руками в голову, а він його ображав. В подальшому спустилися ближче до моря, де сварка продовжилася. ОСОБА_5 завдав йому сильні удари руками по тулубу, в живіт. Потім вони розійшлися. Ввечері того дня займався своїми справами вдома. Зранку пішов на роботу на хлібозавод, працював, носив лотки з хлібом. Так працював тиждень, поступово став почувати себе погано запаморочення в голові, біль та здуття в животі. На 5-6 день звернувся до лікарні, де йому зробили жарознижуючий укол. Тоді на Харківському масиві в м. Києві викладав лотки з хлібом, знепритомнів, упав. Прийшов до себе, викликав швидку й знову втратив свідомість. Швидка доправила до Київської обласної лікарні, де діагностували розрив селезінки, зробили операцію.
Після бійки з обвинуваченим більше ні з ким не бився, ніде не вдарявся і не падав, травм не отримував. Під час бійки з обвинуваченим знаходився в стані алкогольного сп`яніння. До обвинуваченого претензій не має.
Даними протоколу огляду місця події від 28.08.2012 року встановлено, що таким є палатки кафе-бару «Труба» в с. Нові Петрівці Вишгородського району й прилегла ділянка місцевості, дорога, яка веде до Київського водосховища.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_10 у тій частині, що 4.08.2012 року в кафе біля на столику між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка, коли останній, будучи в стані алкогольного сп`яніння, потягнув ОСОБА_5 за руку, що той вдарився пахом, ображав його. У відповідь ОСОБА_5 ударив його головою, руками по обличчю. Хвилин через 10 вони вдвох пішли поговорити нижче до моря, а він повернувся назад і за ними не спостерігав.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_11 в тій частині, що після вживання алкогольних напоїв, до їхнього столика підійшов ОСОБА_5 , де його ображав потерпілий. Біля столика ОСОБА_5 вдарив його один раз головою і двічі рукою в голову. Потім вони пішли вниз до моря. Хвилин через 10-15 пішов за ними, які штовхалися.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_12 (який є братом потерпілого) в тій частині, що 4.08.2012 року ввечері близько 17-18 год. приїхав до брата додому, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, мав сінець під оком, скаржився на побиття й погане самопочуття. Протягом тижня скаржився на болі, якому він пропонував взяти лікарняний. На 5-6 день йому стало погано, лопнула селезінка.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_13 про те, що в ранці на наступний день бачив потерпілого на хлібозаводі з яким разом працює. Той повідомив про бійку з обвинуваченим, весь час скаржився на болі в животі, тримався за селезінку. На ньому бачив садна, синяки. Потерпілого бачив і в наступні дні, який так само погано себе почував, скаржився на болі в животі.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_14 лікаря хірурга Київської обласної клінічної лікарні, про те, що він робив потерпілому операцію з видалення селезінки. Пошкодження селезінки могло статися при травмі в ділянці лівого підребер`я. У потерпілого діагностовано двохступеневий (двоетапний) розрив селезінки, в черевній порожнині виявлено 1 100 мл. крові, коли будь-який розрив селезінки супроводжується витіканням крові й больовим синдромом.

Висновком судово-медичної експертизи від 15.10.2012 року № 58/Д/-2012 про те, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_7 виявлено післяопераційні рубці, зокрема по передній серединній лінії між сечовідним відростком та лобком довжиною 22 см., по лівій середній лінії доверху від клубової кістки довжиною 1,3 см., оброблені розчином діамантового зеленого кольору.
Згідно даних медичної документації хворий ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені № 1 КОКЛ з 11.08.2012 року з діагнозом «Закрита травма живота, травматичний двоетапний розрив селезінки. Гемоперітонеум, постгеморагічна анемія 2ст».
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету (в тому числі ударів руками і ногами), що могло мати місце в строк та за встановлених по справі обставин, які є тяжкими тілесними ушкодженнями.
Виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень унаслідок падіння об тверде покриття.
Не виключається можливість здійснення потерпілим будь-яких самостійних дій, а також пересування в період з моменту заподіяння травми (первинним розривом селезінки) та повторним її розривом, а також між повторним розривом селезінки і моментом настання декомпенсації гемодинаміки. Встановити час настання повторного розриву і можливого настання декомпенсації гемодинаміки не виявляється можливим.
Між отриманими тілесними ушкодженнями та закритою травмою живота наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок (т. 1 а.с. 24).
Дані судово-медичного дослідження (дослідницької частини) вказаного висновку викладено в його невід`ємній частині акті судово-медичного дослідження № 113осв.-2012 (т. 2 а.с. 37-38).

Експерт ОСОБА_15 у суді підтвердив вказаний висновок та пояснив, що його зроблено на підставі медичної картки, історії хвороби потерпілого. Унаслідок першого етапу розриву селезінки кров може накопичуватися в капсулі. Травма могла відбутися внаслідок дії тупого твердого предмету. Можливість здійснення фізичної роботи (навантаження) при такому розриву селезінки не виключаться, потерпілий міг знаходитися на роботі. З історії хвороби у потерпілого виявлено двохступеневий розрив селезінки. Розмежувати вказані етапи розриву неможливо, коли будь-який розрив селезінки є тяжким тілесним ушкодженням.

Даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 15.11.2012 року в ході якого ОСОБА_5 на місці події детально показав обставини, за яки він умисно завдав потерпілому 3-4 удари руками в область живота (т. 1 а.с. 17-21).
В суді обвинувачений підтвердив правильність вказаних в протоколі даних щодо місця, характеру, локалізації, способу та кількості завданих потерпілому ударів.
Відповідно до додаткового висновку судово-медичного експерта №79/Д/№58/Д № 113осв.-2012 від 15.11.2012 року можливість утворення в потерпілого ОСОБА_7 виявлених тілесних ушкоджень за обставин на які вказав ОСОБА_5 під час відтворення обстановки та обставин події не виключається (т. 1 а.с. 27).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи від 22.06.2015 року № 63/к встановлено, що згідно даних медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Київської обласної клінічної лікарні з 11.08.2012 року по 20.08.2012 року з діагнозом: «Закрита травма живота, травматичний двоетапний розрив селезінки. Гемоперітонеум, постгеморагічна анемія 2ст». 11.08.2012 року виконане оперативне втручання видалення селезінки, санація і дренування черевної порожнини.
Під час операції відмічався розрив тканини селезінки на всьому протязі капсули по діафрагмальній поверхні, в черевній порожнині знаходилось 1 100 мл. темної крові.
При мікроскопічному дослідженні гістологічного препарату селезінки ОСОБА_7 виявлено накопичення контуруємих і неконтуруємих, місцями гемолізованих еритроцитів за типом гематоми і наявністю по периферії капсули, що формується.
Таким чином, у ОСОБА_7 мав місце двоетапний розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину, що супроводжувався анемією 2ст.
Такого характеру розрив утворився внаслідок дії тупого предмету і міг виникнути від локального удару тупим предметом (тупими предметами), можливо кулаком, за давністю може відповідати даті 04.08.2012 року і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
При наявності у ОСОБА_7 травми селезінки з двоетапним її розривом, отриманої 04.08.2012 року і часу госпіталізації 11.08.2012 року він міг виконувати будь-які фізичні навантаження до моменту розриву капсули селезінки з подальшою кровотечею в черевну порожнину (т. 3 а.с. 45-50).
Вказаний висновок є науково обґрунтованим, повністю відповідає іншим матеріалам справи та встановленим у суді обставинам, сумнівів у суду не викликає.

Згідно довідки ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від 26.09.2013 року № 522 ОСОБА_7 з 6 по 10 серпня 2012 року працював та виконував трудові обов`язки водія, розвозив хлібобулочні вироби (т. 1 а.с. 125).
Під час одночасного допиту в суді потерпілого ОСОБА_7 й свідка ОСОБА_13 з показань останніх встановлено, що 5.08.2012 року ОСОБА_7 рано вранці прибув на роботу, знаходився на навантажені автомобіля, проте хліб повіз інший водій.

Аналізуючи досліджені в суді докази, суд доходить наступних висновків.

За встановлених фактичних обставин ОСОБА_5 умисно завдав потерпілому 3-4 удари по тулубу й близько 2-х ударів кулаками в живіт, його дії носили активний характер, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, закритої травми живота, двохступеневого розриву селезінки існує прямий причинний зв`язок. ОСОБА_5 завдавав удари цілеспрямовано, об`єктивно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої (невизначеної) за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. За таких умов повинна наставати відповідальність ОСОБА_5 за фактично спричинену шкоду здоров`ю потерпілого.
Та обставина, що потерпілий після побиття близько тижня працював, виконував фізичні навантаження відповідає динаміці розвитку травми, характеру двоступеневого розриву селезінки.
Поєднання всіх встановлених судом обставин дає підстави для висновку про доведення в суді обвинувачення в інкримінованому ОСОБА_5 обсязі.

Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи № 12 від 03.01.2018 року ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав та на даний час не страждає, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застування примусових заходів медичного характеру не потребує, проте страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (опіоїди, амфетамин, канабіоїди та алкоголь), потребує лікування від наркотичної та алкогольної залежності.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 в заподіянні потерпілому ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, що підтверджується сукупністю досліджених у суді доказів, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд звертає увагу на конкретні обставини справи, ступінь вчиненого ним тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості. Враховує дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не працює, сім`ю втратив, малолітню дитину не утримує, за місцем проживання характеризується посередньо, страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (опіоїди, амфетамин, канабіоїди та алкоголь), потребує лікування від наркотичної та алкогольної залежності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно вимог ст. 67 КК України слід визнати вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів у виді позбавлення волі та за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим згідно ч. 1 ст. 70 КК України.

До того ж оскільки дані злочини ОСОБА_5 вчинив до постановлення попереднього вироку щодо нього від 12.01.2015 року, яким його цим же судом засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до основного покарання у виді штрафу, останньому належить призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, а оскільки такі види покарання згідно ч. 3 ст. 72 КК України складанню не підлягають, їх слід виконувати самостійно.

При цьому ОСОБА_5 вчинив новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України в період умовно-дострокового звільнення, що є підставою для призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання не відбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 22.12.2008 року.

Зараховуючи строк попереднього ув`язнення, суд зазначає наступне.

Згідно Постанови Верховного Суду від 6 червня 2018 року в справі № 180/746/16-к при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VІІІ до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
На підставі викладеного строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 в цьому провадженні в період з 14.11.2013 року по 05.03.2014 року підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Що стосується цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого в інтересах держави в особі Київської обласної клінічної лікарні, то в його задоволенні слід відмовити, оскільки ОСОБА_5 повністю відшкодував витрати на лікування потерпілого в розмірі 3 247 грн. 16 коп., що підтверджується квитанцією від 03.04.2013 року про перерахування зазначеної суми коштів на рахунок цієї лікарні.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, то в зв`язку з постановленням обвинувального вироку й засудженням його до позбавлення волі, останньому слід залишити запобіжний захід тримання під вартою, яке буде інкорпорованим у вирок, що відповідатиме п.п. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції згідно рішення ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України».

Долю речових доказів по справі вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 і ч. 2 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України 6 (шість) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим остаточно ОСОБА_5 визначити покарання 6 (шість) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 вважати засудженим за сукупністю злочинів на 6 (шість) років позбавлення волі, з урахуванням вироку цього ж суду від 12 січня 2015 року за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1 700 грн.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України дане покарання та покарання призначене вироком цього ж суду від 12 січня 2015 року у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. виконувати самостійно.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 22.12.2008 року і остаточно ОСОБА_5 визначити покарання 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в СІЗО № 13 Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 10 листопада 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 в цьому кримінальному провадженні в період з 14 листопада 2013 року по 5 березня 2014 року в строк призначеного покарання за цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України тимчасово залишити ОСОБА_5 в СІЗО № 13 Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України у зв`язку з розглядом в цьому суді іншого кримінального провадження № 0000051 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 185 КК України.

В задоволенні цивільний позову прокурора в інтересах держави в особі КЗ КОР Київської обласної клінічної лікарні про відшкодування витрат на лікування потерпілого відмовити.

Речові докази по справі:

телевізор «LG 32LS345Т» чорного кольору залишити потерпілому ОСОБА_6 ,

гістологічний архів видаленої селезінки № 23967-71; медичну картку № 104102/1094 стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також скелця та блоки повернути КЗ КОР Київської обласної клінічної лікарні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя