Справа № 587/1708/18
УХВАЛА
09 липня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 1971 КК України,
На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями суддю ОСОБА_4 визначено головуючим суддею у справі №587/1708/18, провадження №1-кп/587/250/18 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 1971 КК України.
02 липня 2018 року суддя ОСОБА_4 заявила самовідвід у даному кримінальному провадженні через те, що її батько ОСОБА_6 є власником земельних ділянок, які розташовані на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області і ним був укладений договір оренди з ФГ «Натон». Головуючий заявила про самовідвід по справі, з метою недопущення недовіри до суду.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви про самовідвід не заперечував, як і обвинувачений ОСОБА_5 .
Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно приписів ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд.
Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема в рішенні «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.03.2010 року, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
З матеріалів справи вбачається, що батько судді ОСОБА_4 ОСОБА_6 є власником земельних ділянок, які він надав в оренду фермерському господарству «Натон», директором з виробництва якого є обвинувачений ОСОБА_5 .
З метою недопущення виникнення в учасників кримінального провадження будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості складу суду, суд вважає, що дана заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 75 ч. 1 п. 4, ст.ст. 80-82 КПК України, суд
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 у справі №587/1708/18, провадження №1-кп/587/250/18 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 1971 КК України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя