Провадження № 1кп/202/317/2018
УХВАЛА
Іменем України

05 червня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000061від 23.11.2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 );

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, працюючого експедитором ПП «АБ плюс», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;
у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.

Всі учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення судового розгляду, який провести у відкритому судовому засіданні.

Прокурором, з посиланням на те, що обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком

на 30 діб, який закінчується 06.06.2018 року заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що, обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Представник потерпілих погодився з тим, що запобіжний захід необхідно продовжити.
Стороною захисту заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на домашній арешт, яке мотивоване тривалим знаходженням обвинувачених під вартою, що відпали ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а щодо ОСОБА_10 відсутність обгрунтованої підозри
Обвинувачені заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством.
Суд вважає, що клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 підлягає задоволенню оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам переховуватися від суду.
При продовжені запобіжного у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому суд зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

На час розгляду цього клопотання ризик можливості незаконного впливу на потерпілого, свідків у обвинуваченого ОСОБА_11 відсутній, існування обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, з урахуванням ролі обвинуваченого у вчинені злочину, як це зазначено в обвинувальному акті, не може бути підставою для позбавлення свободи, тому суд зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК значно зменшились.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості на даний час виходить за межі розумного строку.

При розгляді цього клопотання суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи (рішення в справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Суд зазначає, що тривалість тримання обвинуваченого під вартою становить майже шість років, у разі визнання його винним, то відповідно до ч.2 ст.5 КК України, яка передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, повинна застосовуватись ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а це вже майже 12 років.

Суд зауважує, що тяжкість висунутих обвинувачень, ризик ухилення від слідства та суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків були підставами для винесення ухвали про обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу, надалі, продовжуючи строк тримання під вартою, суди наводили підстави у своїх рішеннях, посилалися на належність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та інші.

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав про необхідність розгляду можливості обрання альтернативних запобіжних заходів. Суд зваживши наявність ризиків, що залишились, а це переховування від суду, вважає його недостатнім для тримання обвинуваченого під вартою, а тому вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Будь-яких інших клопотань не надійшло.

За таких обставин суд вважає підготовку до судового розгляду закінченою.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, суд -

У х в а л и в:
Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченого за п. 12 ч.2 ст.115 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 12.06.2018 року на 14 год. 00 хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Кримінальне провадження здійснювати колегіально у складі трьох професійних суддів.
ОСОБА_9 продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 03.08.2018 року.
ОСОБА_10 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
1) з`являтися за викликом суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.
Строк, на який покладено вищевказані обов`язки, визначити до 03.08.2018 року.
Обвинуваченому письмово (під розпис) повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання обвинуваченого.
Орган національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.
Дата закінчення дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому 03.08.2018 року, включно.
В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілих, представника потерпілих, свідків.
Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3