справа № 442/2307/14-к
провадження № 51-8285ск18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
розглянув в судовому засіданні в м. Києві 03 жовтня 2018 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Обставини справи і доводи скарги

1. Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 31 серпня 2018 року відмовив у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду від 18 липня 2018 року, якою було скасовано виправдувальний вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області щодо ОСОБА_5 і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
2. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
3. Зокрема, захисник зазначає, що суддя-доповідач апеляційного суду, відмовивши у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, порушила частину першу статті 467 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визнавши без розгляду по суті, що рішення, про перегляд якого йшлося у відповідній заяві, не підлягає такому перегляду.
Мотиви Суду

4. Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
1.

5. Для вирішення питання, які судові рішення можуть бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами Суд звертається до загальних принципів, що визначають кримінальний процес.
6. Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
7. В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява № 52854/99, 24 червня 2003 року)[1]Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема:

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.
Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру» (пункти 51-52).
8. Системне тлумачення глави 34 КПК у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
9. Правило про можливість перегляду за нововиявленими обставинами лише рішень, якими завершено розгляд справи по суті, закріплений також в процесуальному законодавстві, що стосується інших юрисдикцій.
10. Стаття 423 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що предметом перегляду за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яким закінчено розгляд справи. Аналогічні положення містяться в статті 320 Господарського процесуального кодексу України та статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.
11. Враховуючи, що принцип res judicata однаковою мірою стосується судових рішень будь-якої юрисдикції, Суд не бачить підстав вважати, що він не застосовується у кримінальному процесі.
12. Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:
«штучне створення або підроблення доказів…, на яких ґрунтується вирок»;
«скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
«інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали».
13. Відповідно до цього положення, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.
14. Таким чином, Суд робить висновок, що за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті лише судові рішення по суті кримінального обвинувачення, що набрали законної сили, у випадку, коли кримінальне провадження закінчено і рішення стали остаточними.
2.

15. Захисник в касаційній скарзі також посилається на те, що суддя-доповідач апеляційної інстанції не мав повноваження прийняти рішення про відмову у відкритті провадження за його заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
16. Суд не погоджується з цим доводом захисника.
17. Відповідно до частини другої статті 464 КПК, суддя «вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленимиобставинами». Це формулювання не передбачає, що за наявності відповідних правових підстав у відкритті провадження не може бути відмовлено.
18. Законодавець використав формулювання «вирішує питання про відкриття», яке передбачає кілька варіантів рішення. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, повноваження вирішити відкрити чи відмовити у відкритті провадження.
19. Саме у такому значенні формулювання «вирішує питання про» використовується в багатьох положеннях КПК:
стаття 12 «кожен, кого затримано …, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання»;
стаття 34 «питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів»;
стаття 90 «рішення національного суду або міжнародної судової установи… має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів»;
стаття 174 «суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна»;
стаття 182 «… суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу …»;
стаття 429 «… після усунення недоліків касаційної скарги чи закінчення строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги, суд касаційної інстанції вирішує питання про відкриття касаційного провадження».
20. В жодному з наведених прикладів використання формулювання «вирішує питання про» не означає, що у судді є лише один варіант вирішення питання, а саме той, що згаданий після прийменника «про». «Питання про» означає лише предмет, якого стосується питання, а не обмежує компетенцію суду одним єдиним можливим рішенням.
21. Таким чином, вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження. І таким чином, Суд робить висновок, що таке формулювання дає судді повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.
3.

22. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд відзначає, що ухвала апеляційного суду від 18 липня 2018 року про скасування вироку щодо ОСОБА_5 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції не закінчує розгляд справи, тому не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.
23. Таким чином, апеляційний суд, визначивши, що така ухвала не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, відмовив у відкритті провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
24. Враховуючи викладене, Суд вважає, що касаційна скарга і додані до неї матеріали не дають підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд, постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3

[1] http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-61261, http://www.echr.ru/documents/doc/new/003.htm