Справа № 369/5385/18
Провадження №1-кс/369/1668/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у залі судових засідань в місті Києві клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБУД» про скасування арешту з майна,
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «СІБУД звернувся до суду із клопотанням, в якому посилаючись на те, що слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області розглядаючи матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000073 від 24.12.2014р. винесла Ухвалу від 07 липня 2015 року по справі № 369/7107/15-к про накладення арешту на поточний рахунок ТОВ «Сібуд» № НОМЕР_1 що належить ТОВ «СІБУД» ЕДРПОУ 35481447, відкритий в ПАТ КБ «ПІВДЕННИЙ» м. Київ (МФО 328209) Під час розгляду справи Печерським районним судом м. Києва представники ТОВ Сібуд присутні не були, а отже були позбавлені можливості подавати заперечення проти арешту рахунку. На даний час арешт рахунку позбавляє підприємство можливості використовувати рахунок з метою здійснення фінансово-господарської діяльності, виконання договірних зобов`язань, сплати податків, погашення платежів та виплати заробітної плати працівникам.Заявник просив суд скасувати ухвалу від 07 липня 2015 року по справі № 369/7107/15-к про накладення арешту на грошові кошти у безготівковому вигляді, а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «Сібуд» № НОМЕР_1 КБ «ПІВДЕННИЙ» м. Київ МФО 328209 та грошові кошти, які в подальшому надходитимуть на зазначені рахунки.
В судовому засіданні представник заявника в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином.
Слідчий в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, вирішив в задоволенні клопотання відмовити, виходячи з наступного.
При наданні правової оцінки вимогам клопотання приймаю до уваги наступне.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наданих матеріалів процесу вбачається, що слідчим управлінням Головного управління НП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 08.02.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Таким чином в рамках кримінального провадження № 0000018 від 08.02.2016р. застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Доводи клопотання про необґрунтованість накладення арешту на вказане майно не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та суперечать чинним судовим рішенням з цього питання.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.2 п.п.1 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, вважаю, що продовжують існувати обґрунтовані ризики того, що в подальшому розрахункові рахунки на які накладено арешт, при його скасуванні можуть бути змінені, закриті, з метою перешкоджання проведенню досудового розслідування.
При вирішенні питання про арешт майна відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В межах цього судового розгляду не було доведено обставини, які б вказували на те, що в подальшому застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.
Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Враховуючи викладене, у судовому засіданні не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для задоволення вимог клопотання, доводи клопотання не були підтверджені належними і допустимими доказами, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБУД», про скасування арешту з майна відмовити.
Ухвалаоскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1