УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/14391/18

Провадження №: 1-кс/755/5208/18

м. Київ

"02" жовтня 2018 р.

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008073 від 28.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, встановив :

до слідчого судді даного місцевого суду надійшло вищезазначене клопотання заявника, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № ОСОБА_4 та обґрунтоване тим, що, на 28.08.2018 до УП надійшов рапорт від працівників поліції, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зберігає вогнепальну зброю та набої до неї.

Також, 20.08.2018 в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що 20.07.2018 він перебував вдома у свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та у його квартирі в одній із кімнат він бачив декілька пачок набоїв та холодну зброю.

21.09.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, був проведений обшук, у ході якого було виявлено та вилучено речові докази, які мають значення для матеріалів кримінального провадження, а саме: циліндричний металевий предмет схожий на гайковий накидний ключ; скляний предмет, продовгуватої форми, всередині якого знаходиться скляна спіраль; два скляних предмета цилідричної продовгуватої форми з прозорого скла, які з`єднані між собою прозорим скотчем, всередині яких знаходяться хвильоподібні колби з прозорого скла; шприц з скла та металу, об`ємом 20 мл.; рослина зеленого кольору; частина пластикової пляшки з нашаруванням речовини коричневого кольору; дев`ять предметів схожих на патрони; дві скляні прозорі циліндричні колби з рідиною прозорого кольору; два предмети схожі на складний ніж; жіночий годинник без скла та ремінця; предмет схожий на шаблю; рослина зеленого кольору у висушеному стані; посвідчення НОМЕР_1 , учнівський квиток № 707, посвідчення № НОМЕР_2 ,посвідчення № НОМЕР_3 , посвідчення № НОМЕР_4 , паспорт закордонний, посвідчення водія НОМЕР_5 ; кусачки; медичний шприц з прозорою рідиною; п`ять паспортів громадянина України, посвідчення водія; планшет; 2 рації; пакет з магнітними ключами від домофонів; телевізор «Самсунг»; ноутбук марки «НР»; ноутбук марки «Леново»; ноутбук марки «Асус»; ноутбук марки «Асер».

З огляду на що заявники просять накласти на вилучене майно арешт з метою регламентованою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереженням речових доказів.

У судове засіданні сторони провадження, у порядку ст.ст. 22, 26 КПК України, будучи вільними у використанні своїх прав, не прибули, тож слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Зокрема, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ст. 132 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що до клопотання не додано постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, а ухвалою слідчого судді цього місцевого суду від 24.09.2018 у справі № 755/14391/18 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_2 у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008073 від 28.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з метою вилучення речових доказів із указівкою проте, що відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на, що слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження, у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно не відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тим самим є відсутньою дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у ракурсі установлення факту відмови в наданні дозволу на обшук (постфактум).

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, адже відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :

у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008073 від 28.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1