справа № 489/1816/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/439/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.02.2018 за ч.ч. 1, 3 ст. 191 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальної відповідальністю на строк 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7

встановив:
08.03.2018 близько 22:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході розпивання спиртних напоїв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за раптово виниклим умислом, який направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав з кімнати мобільний телефон Lenovo A396, вартістю 1300 гривень із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

Крім того, з жіночої сумки, яка знаходилась в коридорі вказаної квартири, ОСОБА_3 викрав гаманець ОСОБА_6 з грошовими коштами в сумі 1000 гривень та банківську картку банку «Сбербанк Росії», видану на ім`я її чоловіка ОСОБА_8 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2300 гривень.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Обвинуваченийвизнав себе винним частково, не погодившись лише із сумою викрадених коштів, та не оспорюючи інших фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, показав, що 08.03.2018 відпочивав в барі «Нон-Стоп», що знаходиться в м.Миколаєві по вулиці Китобоїв, де також відпочивала потерпіла із своєю сестрою, яка достатньо випила. Так як сестра потерпілої вирішила щоб саме він допоміг їй добратися додому, він вирішив допомогти потерпілій, яку знав нагляд, та разом з нею і її чоловіком допоміг відвести сестру потерпілої додому. Після чого потерпіла запросила його до себе додому, де вони ще трохи випили. Далі потерпіла пішла спати, а він залишився з її чоловіком і дитиною. Потім, таємно від інших взяв мобільний телефон, який знаходився на зарядці, та з сумки потерпілої витягнув гаманця. Мобільний телефон продав на ринку «Колос», а кошти в сумі 495 гривень, які були в гаманцю, забрав собі. Гаманець та картки, які були в ньому, викинув. У вчиненому щиро кається. Відшкодувати завдану шкоду потерпілій не має можливості, так як відбуває покарання.

Вина обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, крім часткового визнання себе винним, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні показала, що дійсно запросила до себе додому обвинуваченого ОСОБА_3 , який їй допоміг 08.03.2018 довести сестру додому. Далі запросила його до себе додому, де накрила стіл в якості подяки. Як посиділи за столом, пішла спати, а обвинувачений залишився з її чоловіком та дитиною. Ранком з чоловіком виявили, що в дитини пропав телефон Lenovo, вартістю 1300 гривень, а в неї гаманець з коштами 1000 гривень, які була зняла із платіжної картки чоловіка, для того щоб останній повернув борг.

Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.03.2018, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 08.03.2018 приблизно о 22:00 годині невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрала майно, що належить їй на загальну суму 2300 гривень.

Протоколом проведення впізнання за фотознімками від 28.03.2018, згідно якого ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка в вечірній час 08.03.2018 перебуваючи за місцем її проживання викрала належні їй мобільний телефон та гаманець з коштами.

Гарантійним талоном та товарним чеком від 30.10.2017, відповідно до якого вартість мобільного телефону Lenovo A396 становить 1300 гривень.

При цьому, суд не приймає доводи обвинуваченого щодо невідповідності суми викрадених коштів, оскільки вони спростовуються показами потерпілої, яка була допитана з дотриманням вимог ст. 353 КПК України, та які узгоджуються із протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.03.2018. Крім того, підстав, які вказували на те потерпіла обмовляє обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинено злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, неодружений, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (місяців) обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.02.2018 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі ч. 3 ст. 71 КК України, до основного покарання приєднати додаткове покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.02.2018 у виді позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 (два) роки, яке виконувати самостійно.
Строк покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно засудженого не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1