СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/127/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001682 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, працюючого в благодійному фонді «Сапригастя», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 05.08.2013 приблизно в11 годин 00 хвилин, за попередньою змовою ОСОБА_7 , відносно якого за вчинення даного злочину вирок суду вступив в законну силу, знаходячись на площадці сходів першого поверху, 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, використовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень та вогнепальну зброю, вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні останньому тілесних ушкоджень.

Так, 05.08.2013 приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , домовився з ОСОБА_8 , вчинити хуліганські дії відносно ОСОБА_6 , застосовуючи при цьому предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень та вогнепальну зброю, чим вступили між собою в попередню злочинну змову.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 , 05.08.2013 приблизно о 11 годині 00 хвилин, разом з ОСОБА_7 , прослідували до будинку АДРЕСА_2 , де на першому поверсі, 4-го підїзду даного будинку стали очікувати на ОСОБА_6 , з метою вчинення відносно останнього хуліганських дій та спричинення йому тілесних ушкоджень.

В той час, як ОСОБА_6 зайшов до вказаного під`їзду ОСОБА_9 та ОСОБА_7 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, використовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень та вогнепальну зброю, вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні останньому тілесних ушкоджень, після чого з місця вчинення злочину втекли.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України, не визнав та показав, що того ранку їхав на своєму автомобілі по своїм справам і неподалік від місця свого проживання зустрів ОСОБА_7 . Останній зупинив його на дорозі і попросив підвести. Так як вони були знайомі дуже давно, то не зміг йому відмовити. Він відвіз ОСОБА_7 на вказану ним адресу, але те, що то адреса місця проживання потерпілого, він не знав. Коли їхали, ОСОБА_7 показував йому куди їхати та з кимось сварився по мобільному телефону одночасно. Під`їхавши під під`їзд, ОСОБА_7 взяв із собою сумку для ноутбука, з якою він відразу був і сказав піти за ним. ОСОБА_7 мав перед ним авторитет і якщо він говорив щось робити, то треба було виконувати, тому що потім це могло обернуться чимось жахливим. Він прослідував за ним в під`їзд і там їх очікував потерпілий ОСОБА_6 . Під час розмови між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почав зростати градус напруги, почалась нецензурна лайка, погрози, а потім останній дістав з сумки пістолет, пересмикнув затвор і через кілька фраз почав стріляти. ОСОБА_7 зробив приблизно три постріли під ноги, бо по під`їзду літали іскри від рекошетів. Після того, як у ОСОБА_7 закінчилися патрони, чи заклинив автомат, він розвернувся до нього і сказав йти. Вони вийшли з під`їзду і сіли в автомобіль. ОСОБА_7 йому відразу сказав: «Ти нічого не бачив і не чув!». Після цього він відвіз його на те місце, де його підібрав, на вулицю Тулузи і поїхав далі по своїм справам. Цілий місяць він був наляканий, нікуди не тікав і про те, що був у розшуку не знав. Щодо показів потерпілого, що він був з битою та наносив удари, вважає, що той його обмовляє з корисних мотивів. Також обвинувачений ОСОБА_3 наголосив, що ніякої бити у нього в руках не було та про поїздку з ОСОБА_7 він не домовлявся.

Вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що у нього був конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_3 і його товаришем ОСОБА_7 . Дана подія відбувалась в 2013 році. Вранці він в стані алкогольного сп`яніння повертався додому. Коли він зайшов в під`їзд, то за ним зайшли ОСОБА_7 і ОСОБА_3 . Першим до під`їзду заходив ОСОБА_7 з автоматом без сумки та без чохла. Ближче до шахти ліфта у нього почався словесний конфлікт з ОСОБА_7 , а потім останній дістав бойовий автомат і почав відразу стріляти. У ОСОБА_3 в той момент у руках була дерев`яна бита, якою останній бив його по руці, бо так йому наказав зробити ОСОБА_7 , після цього вони вибігли з під`їзду.

Також потерпілий ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_3 наніс один удар витягнутою рукою йому по руці і це відбулося коли ОСОБА_7 відходив. Удар, який наніс ОСОБА_3 , спричинив лише синець. Коли відбувався цей інцидент, то поряд сторонніх осіб не було. До обвинуваченого ОСОБА_3 ніяких претензій матеріального або морального характеру не має. Потерпілий також зауважив, що якби ОСОБА_3 не послухався ОСОБА_7 та не вдарив його, то могло бути ще пару пострілів, просто сталася осічка та ствол заклинило.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що в серпні 2013 року, у першій половині дня черговий повідомив, що на вул. Зодчих, 70, свідки чули постріли. Він разом з іншими працівниками поліції виїхав з райвіділку на вул.Зодчих, де як потім виявилося був потерпілий ОСОБА_6 , який мав поранення у ногу. По приїзду працівників поліції він вже знаходився у себе в квартирі, яка розташована на 4 поверсі вищевказаного будинку. ОСОБА_6 їм повідомив обставини отримання поранення. Виїжджав на місце події як один із керівників підрозділів, а не у складі слідчо-оперативної групи. Приїхали відразу, буквально через кілька хвилин. Лікарі приїхали після поліції. Потерпілому медична допомога надавалася, але чи госпіталізувався той, він не знає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в 2013 році перебував на посаді заступника начальника карного розшуку Святошинського районного відділу міліції міста Києва. На початку серпня надійшов виклик від чергового про отримання тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_6 внаслідок вогнепального поранення. Виїхавши на місце події було виявлено громадянина ОСОБА_6 на вулиці Зодчих, в якого було поранення ноги та інші незначні тілесні ушкодження. До слідчо-оперативної групи, яка виїхали на місце події фіксувати, він не входив, але як працівник карного розшуку особисто виїхав на місце, щоб оперативно встановити обставини події і здійснити заходи для його розкриття. Всі обставини події він знає зі слів потерпілого ОСОБА_6 , безпосереднім свідком події не був.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щодо обставин отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які їм повідомив останній, суд не бере до уваги та визнає не допустимими на підставі ч.7 ст.97 КПК України, оскільки вони є показаннями з чужих слів, які надавались співробітником оперативного підрозділу стосовно пояснень потерпілого наданих їм під час здійснення ними кримінального провадження.

Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується письмовими доказами.

-протоколом огляду місця події від 05.08.2013, згідно якого було оглянуто кв. АДРЕСА_3 та вилучено джинсові штани з плямами бурого кольору (а.п.52-53);

-протоколом огляду місця події від 05.08.2018, згідно якого оглянуто ліфтову площадку першого поверху, четвертого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 та виявлено 4 гільзи, 4 частини кулі, 3 сліди полімерних узорів (а.п.55-99);

-висновком експерта №246 від 09.08.2013, згідно якого 4 предмети схожі на гільзи, що були вилучені 05.08.2013 в ході огляду місця події, а саме під`їзду №4, будинку №70 по вул.Зодчих в м.Києві є частинами (стріляними гільзами) пістолетних патронів кал.9х18 мм., що були виготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі (м.Луганськ Україна). Паторони частинами якого є надані на дослідження гільзи, можуть бути використані для стрільби в пістолетах «ПМ», «ПММ», «АПС», «ПА-63», «П-64», тощо. Надані на дослідження чотири гільзи кал.9Х18 мм стріляні з одного екземпляру саморобної або переробленої саморобним способом вогнепальної зброї під патрон кал.9Х18 мм. З числа чотирьох предметів схожих на кулі, що були вилучені 05.08.2013 року в ході огляду місця події, а саме під`їзду №4, будинку №70 по вул.Зодчих в м.Києві: три предмета є частинами (стріляними кулями) пістолетних патронів кал. 9Х18 мм., один предмет ймовірно є частиною осердя стріляної кулі пістолетного патрону кал.9Х18 мм.. Три кулі кал.9Х18 мм. стріляні з одного екземпляру саморобної або переробленої саморобним способом вогнепальної зброї під патрон кал.9Х18 мм., що має нарізний канал ствола з чотирма нарізами правого нахилу. Встановити з якого виду зброї стріляна частина осердя кулі не надалося можливим. Встановити чи являються частинами одного патрону чотири гільзи кал. 9Х18 мм. та чотири кулі кал. 9Х18 мм., не надалося можливим. З числа наданих на дослідження трьох куль та частини осердя кулі: на трьох кулях присутні сліди від внутрішньої поверхні каналу ствола. Сліди придатні для ідентифікації по ним конкретного екземпляра вогнепальної зброї, на частині осердя кулі слідів від внутрішньої поверхні каналу ствола не виявлено. Надані на дослідження три кулі кал.9Х18 мм та частина осердя кулі виготовлені промисловим способом (а.п.101-109);

-вироком Святошинського районного суду м.Києва від 29.05.2014, згідно якого ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ст.296 ч.4 КК України за обставин, які аналогічні обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України (а.п.125-128);

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення також суду надавався висновок експерта №515 від 15.08.2013 ( а.п.94-97), який суд не враховує, оскільки він ніяким чином не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а тому є неналежним доказом.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що про наміри ОСОБА_7 вчинити хуліганські дії із застосуванням зброї, він не знав, зброю останній сховав в сумці із-під ноутбука і дістав її тільки в під`їзді, сам він був без бити і не наносив ударів потерпілому, то суд до цих показань ставиться критично і вважає, що обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Вищевказані показання обвинуваченого повністю спростовуються, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що до під`їзду ОСОБА_7 заходив з автоматом без сумки та без чохла. Ближче до шахти ліфта у нього почався словесний конфлікт з ОСОБА_7 , а потім останній дістав зброю і почав відразу стріляти. У обвинуваченого в той момент у руках була дерев`яна бита, якою останній бив його по руці, бо так йому наказав зробити ОСОБА_7 , після цього вони вибігли з під`їзду.

Показання потерпілого ОСОБА_6 не викликають у суду сумніву в їx достовірності у встановлених судом діянь обвинуваченого, оскільки вони послідовні, не протирічні i підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.296 ч.4 КК України правильно, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та вогнепальної зброї.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання та приходить до переконання про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.296 КК України.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює, не одружений, характеризується посередньо, знаходить за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання не пов`язане з позбавлення волі, згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (не свавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи, на користь держави у розмірі 1003 гривні 01 копійку.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_1