Ухвала
Іменем України
08 жовтня 2018 р.

м. Київ
Справа №316/463/16-к
Провадження № 51-8452 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Покарання за вироком Жовтневого районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року враховано вироком Жовтневого районного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року, у зв`язку з цим, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання призначене за даним вироком відносно ОСОБА_4 постановлено виконувати самостійно.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного судуЗапорізької області від 24 травня 2018 року зазначений вирок місцевого суду змінено, виключено з резолютивної частини вироку другий абзац наступного змісту:

«Покарання за вироком Жовтневого районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року враховано вироком Жовтневого районного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року, у зв`язку з цим, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання призначене за даним вироком відносно ОСОБА_4 виконувати самостійно».
У решті вирок залишено без зміни.

На зазначені судові рішення прокурор подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У межах наданого строку прокурор повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.

Зокрема, зі змісту повторної касаційної скарги прокурора вбачається, що вступна та прохальна частини не узгоджуються між собою, оскільки подавши скаргу на вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду, прокурор просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду, чим допускає суперечності.

Крім того, прокурор також не зазначає, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також, до касаційної скарги не додано додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути прокурору на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України,

постановив:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3