Справа № 576/874/18 Провадження № 1-м/576/2/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, винесеного відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка, Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Останкінського районного суду м. Москви РФ від 16 березня 2017 року за пунктом «а» частини другої статті 115 Кримінального кодексу Російської Федерації (далі КК РФ), частиною першою статті 161 КК РФ, пунктами «г,д» частини другої статті 112 КК РФ, пунктом «а» частини третьої статті 111 КК РФ, пунктами «а,г» частини другої статті 161 КК РФ, на підставі частини третьої статті 69 КК РФ до 6 (шести) років 6 місяців позбавлення волі. Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду від 10 травня 2017 року вирок Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінено, направлено ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для відбування покарання у виді позбавлення волі до виправної колонії суворого режиму, в іншій частині цей вирок залишено без змін,-

ВСТАНОВИВ:

До Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, яким засуджений громадянин України ОСОБА_4 .

Як вбачається із клопотання, 19 березня 2018 року наказом Міністерства юстиції України №788/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 19 грудня 2017 року за № 06-157902/17.

ОСОБА_4 засуджено вироком Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року до покарання у виді 6 (шести) років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а» частини другої статті 115 (умисне нанесення легких тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів), частиною першою статті 161 (грабіж), пунктами «г», «д» частини другої статті 112 (умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості групою осіб з хуліганських мотивів), пунктом «а» частини третьої статті 111 (умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень групою осіб) та пунктами «а», «г» частини другої статті 161 (грабіж, вчинений групою осіб із застосуванням насилля) КК РФ, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області»; кінець відбуття строку покарання 13.03.2023.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З посиланням на вимоги частини третьої статті 609, частини першої статті 610 КПК України в клопотанні ставиться питання про визначення положень Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_4 засуджено вироком Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року, зазначивши про початок строку відбування покарання.

В клопотанні також вказано, що розгляд клопотання провести без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.

У судове засідання представник заявника, участь якого згідно з частиною першою статті 610 КПК України не є обов`язковою, не з`явився, у зв`язку з чим справу розглянуто за його відсутності.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання дійсно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог частини першої статті 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), с) і d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

При цьому, суд, як це визначено у частині третій статті 603 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою, однак не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Судом встановлено, що вироком Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочинів передбачених пунктом «а» частини другої статті 115, частиною першою статті 161, пунктами «г», «д» частини другої статті 112, пунктом «а» частини третьої статті 111 та пунктами «а», «г» частини другої статті 161 КК РФ, та у відповідності до частини третьої статті 69 КК РФ, засуджений до 6 (шести) років 6 місяців позбавленні волі. Строк відбуття покарання обчислюється з моменту його затримання, а саме, з 14 вересня 2016 року. Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду від 10 травня 2017 року вирок Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_4 змінено: направлено ОСОБА_4 для відбування покарання у виді позбавлення волі до виправної колонії суворого режиму, в іншій частині цей вирок залишено без змін.

На даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області»; кінець відбуття строку покарання 13 березня 2023 року, за час відбування засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, згідно медичної довідки практично здоровий, до засудженого акти амністії та помилування не застосовувались, додаткове покарання не призначалось, матеріальна шкода злочином не завдана і її відшкодування не призначено, виконавчих листів у бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області» немає.

Засуджений ОСОБА_4 особисто виявив бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в Україні, де останньою відомою адресою його проживання є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини третьої статті 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов:

a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку;

b) якщо рішення є остаточним;

c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк;

d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи;

e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території;

f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у статті 606 КПК України відповідають статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями статті 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у частині четвертої статті 610 КПК України, а саме, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; а якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Так, пункт «а» частини другої статті 115 КК РФ (умисне нанесення легких тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів) відповідає частині другій статті 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності), за якою передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років;

частина перша статті 161 КК РФ (грабіж) відповідає частині першій статті 186 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж)), за якою передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до чотирьох років;

пункти «г, д» частини другої статті 112 КК РФ (умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості групою осіб з хуліганських мотивів) відповідають частині першій статті 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину), за якою передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років; пункт «а» частини третьої статті 111 КК РФ (умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень групою осіб) відповідає частині другій статті 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого), за якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; пункти «а,г» частини другої статті 161 КК РФ (грабіж вчинений групою осіб із застосуванням насилля) відповідають частині другій статті 186 КК України (грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб), за якою передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Частина третя статті 69 КК РФ (призначення покарання за сукупністю злочинів) відповідає частині першій статті 70 КК України (при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань).

Оцінюючі встановлені обставини, суд вважає за можливе привести вирок Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі у відповідність із законодавством України, дотримуючись строку покарання, визначеного вироком іноземної держави.

Керуючись статтями 369-372, 610 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року у відповідність із законодавством України- задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Останкінського районного суду м. Москви від 16 березня 2017 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважати ОСОБА_4 засудженим:

-за частиною другою статті 125 КК України - до шести місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави із заробітку 10 відсотків;

-за частиною першою статті 186 КК України - до одного року позбавлення волі;

-за частиною першою статті 122 КК України - до двох років позбавлення волі;

-за частиною другою статті 121 КК України - до п`яти років позбавлення волі;

-за частиною другою статті 186 КК України - до двох років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 відповідно до частини першої статті 70 КК України засудженим до остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14 вересня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1