Справа № 478/2261/16-к Провадження № 1-кп/478/7/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
09 липня 2018 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальне провадження №1-кп/478/7/2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.05.2012 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст.122 КК України до обмеження волі строком на 1 рік із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на один рік; 2) 01.10.2013 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць; 3) 18.04.2014 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.162, ст.71, ст.72 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки і 2 місяці, звільненого 19.10.2015 року по відбуттю строку покарання, 4) 26.03.2018 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України,
Судом встановлено та визнається доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, та з причин, що не залежали від нього та його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця за наступних обставин.
13 серпня 2016 року близько 04 години ранку, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливої зацікавленості та в період не знятої та непогашеної судимості, прийшов до території домоволодіння громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де через вікно, яке було відчинене, проник у приміщення літньої кухні, і таємно виніс продукти харчування, а саме: мішок з мукою, вагою 5 кг., загальною вартістю 34 грн.; мішок із цукром, вагою 2 кг, загальною вартістю 28 грн.; пачку рису «Свято», вагою 0,900 кг, вартістю 18 грн. 50 коп.; 4 пляшки олії ємністю 1,25 л. кожна, загальною вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 230 грн. 50 коп., якими мав намір заволодіти та залишив біля приміщення літньої кухні для подальшого переміщення, але не зміг розпорядитися викраденим майном, так як був виявлений потерпілою ОСОБА_6 , яка вийшла з будинку на подвір`я, тому залишив вилучене з приміщення майно і з місця пригоди втік.
Крім цього, судом встановлено та визнається доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення за наступних обставин.
13 серпня 2016 року близько 04 години ранку, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливої зацікавленості та в період не знятої та непогашеної судимості, прийшов до території домоволодіння громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно, через вікно, яке було відчиненим, проник у приміщення літньої кухні і таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200 М», вартістю 318,00 грн. і розпорядився вилученим майном на власний розсуд.
Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду в розмірі 602,50 грн., яку відшкодовано в повному обсязі шляхом повернення майна.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд обмежився допитами обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні вказаних злочинів, щиро розкаявся, надав суду покази, з яких вбачається, що 13 серпня 2016 року ним було вчинено замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та вчинено крадіжку мобільного телефону марки «Samsung GT-E 1200 М», шляхом таємного проникнення до території домоволодіння громадянки ОСОБА_6 . Щиро розкаюється у вчиненому.
Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , в 2016 році її було запрошено до сусідки ОСОБА_8 з якою в той час проживав обвинувачений ОСОБА_4 , де працівниками поліції було вилучено мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200 М», про що вона розписалась в документах як понятий.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, як вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, та з причин, що не залежали від нього та його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця та ч.3 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий злочин), особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин, має судимість, яку не знято і не погашено у встановленому законом порядку, задовільно характеризується за місцем проживання, а також враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, згідно досудової доповіді має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, з огляду на той факт, що матеріальна шкода відшкодована потерпілій, враховуючи відношення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного правопорушення, щире каяття, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно звільнити на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Також суд враховує, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.03.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи, що інкримінований злочин, за який обвинуваченим має бути призначене покарання вчинений обвинуваченими до постановлення попереднього вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.03.2018 року, то застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», не допускається. За таких умов кожний вирок слід виконувати самостійно.
Мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200 М», муку, вагою 5 кг., мішок з цукром, вагою 2 кг, пачку рису «Свято», вагою 0,900 кг, 4 пляшки олії ємністю 1,25 л. кожна, мішок з картоплею вагою 12 кг., велосипед марки «Салют» сіро-зеленого кольору жіночого типу, які постановою слідчого від 14.08.2016 року визнані речовим доказом згідно зі ст.100 КПК України підлягають поверненню законному володільцю.
Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 1 (один) місяць.
Згідно до вимог ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 1 (один) місяць.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.03.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.309 до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - виконувати самостійно.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200 М», муку, вагою 5 кг., цукор, вагою 2 кг, пачку рису «Свято», вагою 0,900 кг, 4 пляшки олії ємністю 1,25 л. кожна, мішок з картоплею вагою 12 кг., які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній, як законному володільцю.
Речовий доказ: велосипед марки «Салют» сіро-зеленого кольору жіночого типу, який передано на зберігання ОСОБА_9 повернути законному володільцю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1