Справа №705/4007/17
Провадження №1-кп/701/9/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі: колегії суддів
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307, п. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307, п. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обраного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися.

ОСОБА_11 , та його адвокат заперечували проти продовженння відносно ОСОБА_11 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів та в свою чергу заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт підтримавши його, на що в свою чергу заперечив прокурор наполягаючи на задоволенні свого клопотання.

Обговоривши в судовому засіданні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його адвоката, враховуючи ступень тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки при обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.

Як вбачається існують ризики, та обставини у відповідності до ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, та те, що особа раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, а саме відповідно до обвинувального акту вбачається наявність судимості - 9 жовтня 2012 року ОСОБА_11 , засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України до пяти років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком три роки, що характеризує дану особу як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень. З метою забезпечення судового розгляду кримінального провадження, виконання покладених на ОСОБА_11 , процесуальних обов`язків та запобігання наявних ризиків, а саме запобігання вказаним спробам незаконно впливати на свідків, оскільки свідки ще не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, тому обрання відносно нього будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, тому суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, строк тримання під вартою закінчується 09.04.2018 року, вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_11 , під вартою на шістдесят днів, що фактично виключає можливість задоволення клопотання адвоката ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , стосовно зміни запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 199-200, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в СІЗО м.Черкаси ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України на строк 60 днів, а саме з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 6 серпня 2018 року, включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі СІЗО м. Черкаси.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , щодо зміни запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3