Справа № 621/1596/17
Пр. № 1-кп/621/29/18
ВИРОК
Іменем України

14 червня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області кримінальне провадження відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рига, Латвія, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України ,

встановив:

16 квітня 2017 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_6 , прийшов до кафе ФОП « ОСОБА_8 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 де вживав спиртні напої. Після чого, ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи із хуліганських мотивів з особливою зухвалістю, яка проявилася в нахабному ставленні до оточуючих, маючи раптово виниклий умисел на вчинення хуліганських дій, почав виражатись нецензурною лайкою на адресу відвідувачів, виражаючи таким чином свою перевагу над присутніми. Після цього, ОСОБА_9 , який також перебував у приміщенні вказаного кафе зробив зауваження ОСОБА_6 , попрохавши його заспокоїтись, на що останній, діючи умисно, прагнучі протиставити себе оточуючим, виявляючи п`яну зухвалість, демонструючи грубу силу та зневагу до відвідувачів кафе, схопив стілець, який знаходився в приміщенні кафе та кинув його в телевізор ТМ «LG32LS 3500 - ZA», пошкодивши тим самим майно ФОП « ОСОБА_8 » та завдавши ОСОБА_10 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 77 від 22 травня 2017 року матеріальну шкоду на загальну суму 3 500 гривень. В наслідок вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_6 було зірвано діяльність кафе ФОП « ОСОБА_8 » та пошкоджено майно останньої.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав. Пояснив, що 16.04.2017 року він знаходився в кафе ФОП « ОСОБА_8 », де на літній площадці зустрів свого кума ОСОБА_9 з його дружиною. В них виник конфлікт, в ході якого вони перемістились до зали кафе, де ОСОБА_9 наніс йому удари по обличчю. Хто кинув стілець в телевізор він не знає. До поліції та лікарні з цього приводу він не звертався. Цивільний позов не визнав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому злочині за ч.1 ст.296 КК України підтверджується письмовими доказами у провадженні, а саме:

- даними висновку товарознавчої експертизи № 77 від 22.05.2017, відповідно до якого вартість телевізору ТМ «LG32LS 3500 - ZA» з урахуванням зносу станом на 16.04.2017 складає 3500 грн.;

- даними висновку судово-психіатричної експертизи № 542 від 20.07.2017, відповідно до якого ОСОБА_6 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , які надані в судовому засіданні.
Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона є директором кафе. 16 квітня 2017 року близько 22 24 години вона з чоловіком спустилася в кафе за викликом офіціантів, які повідомили їй, що в кафе між відвідувачами виникла сварка, в ході якої побито телевізор. Коли вона з чоловіком прийшла в кафе, ОСОБА_6 висловлювався нецензурною лайкою в їх адресу, розбив чарку. Після цього нормальна робота кафе була зірвана, були викликані працівники поліції. Такі випадки в кафе вже траплялись за участі ОСОБА_6 . Цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала барменом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На свято Пасхи, 16 квітня 2017 року вона знаходилась на роботі. У той вечір у кафе знаходились відвідувачі, а також були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . ОСОБА_6 сидів коло барної стойки та замовляв горілку. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт. Відвідувачі кафе повідомили її, що в залі кафе побито телевізор. Як було побито телевізор вона не бачила, оскільки знаходилась на літній площадці кафе. Вона та робітники кафе злякались та зателефонували своєму директору. Під час конфлікту нецензурно висловлювались і ОСОБА_6 і ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала офіціантом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 16 квітня 2017 року вона знаходилась на роботі. ОСОБА_6 сидів біля барної стойки та замовляв кофе та горілку. В кафе також знаходився ОСОБА_9 , з яким у ОСОБА_6 виник конфлікт. Вона бачила, що вони розмовляють на підвищених тонах. Відвідувач кафе повідомив їй, що побито телевізор, тому робітниками кафе було зателефоновано до директора кафе та до поліції. Хто побив телевізор вона не бачила. В наслідок цих подій нормальна робота кафе була зірвана.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що 16 квітня 2017 року вона з чоловіком ОСОБА_9 та сином ОСОБА_15 відпочивали в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вони зробили замовлення та вона пішла на двір курити. На вулиці також знаходився ОСОБА_6 , з яким вона поговорила, потім він зайшов в зал кафе та через скляні двері кафе вона побачила, що він кинув стілець та влучив в телевізор. Пояснила, що у її чоловіка був конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого останній поводив себе агресивно.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 16 квітня 2017 року він відпочивав з родиною в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Під час відпочинку в зал кафе зайшов ОСОБА_6 , який грубо та агресивно себе поводив по відношенню до оточуючих. У наслідок цього, між ними виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_6 кинув стілець та влучив в телевізор.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що 16 квітня 2017 року близько 22 24 години він з дружиною ОСОБА_10 спустився в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за викликом офіціантів, які повідомили його дружині, яка є директором кафе, що в кафе між відвідувачами виникла сварка, в ході якої розбито телевізор. Коли вони прийшли в кафе ОСОБА_6 висловлювався нецензурною лайкою в їх адресу, розбив чарку. Після цього нормальна робота кафе була зірвана, були викликані працівники поліції. Зі слів дружини він знає, що такі випадки в кафе вже траплялись за участі ОСОБА_6 .
Оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, кваліфікацію органами досудового розслідування дій ОСОБА_6 в інкримінованому злочині за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, суд вважає частково неправильною, з огляду на наступне.
Об`єктивна сторона хуліганства характеризується діями, які грубо порушують громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, та при цьому відрізняються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Згідно п. 5 Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось,наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
У судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2017 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе ФОП « ОСОБА_8 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння, діючи із хуліганських мотивів з особливою зухвалістю, яка проявилася в нахабному ставленні до оточуючих, маючи раптово виниклий умисел на вчинення хуліганських дій, почав виражатись нецензурною лайкою на адресу відвідувачів, виражаючи таким чином свою перевагу над присутніми. При цьому, після зауваження іншого відвідувача ОСОБА_9 з цього приводу, ОСОБА_6 , діючи умисно, прагнучі протиставити себе оточуючим, виявляючи п`яну зухвалість, демонструючи грубу силу та зневагу до відвідувачів кафе, схопив стілець та кинув його в телевізор, пошкодивши тим самим майно ФОП « ОСОБА_8 » та завдавши матеріальну шкоду. Такими хуліганськими діями ОСОБА_6 було зірвано нормальну діяльність кафе ФОП « ОСОБА_8 » та пошкоджено майно.

Як вбачається з вищенаведеного, в діях ОСОБА_6 має місце така ознака хуліганства, як особлива зухвалість. Винятковий цинізм, відповідно до показань потерпілої та свідків, судом встановлений не був та підлягає виключенню з кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого щодо не визнання вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення, оцінюючи їх як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення злочинних діянь, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, показаннями потерпілої та свідків, які в цілому не суперечать один одному.

Покази свідка ОСОБА_16 , які надані в судовому засіданні, суд вважає неналежними доказами, оскільки ОСОБА_16 є слідчим Зміївського ВП, яка деякий час проводила досудове розслідування по цій справі, свідком або безпосереднім очевидцем подій не була.

Крім того, в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які пояснили, що 16.04.2017 року вони разом знаходилась неподалік біля кафе, звідки вони почули крики. Побачили на вулиці ОСОБА_6 , персонал кафе та працівників поліції. Після цього вони зайшли до кафе як відвідувачі та зробили замовлення, тобто зазначили, що робота кафе не була припинена.

Щодо цих показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суд зазначає, що вказані особи не були безпосередніми очевидцями подій та підійшли до кафе через деякий час після інциденту, а факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_6 у приміщенні кафе, виклик робітників поліції на місце події, не спростовує встановлених судом обставин зриву нормальної діяльності кафе.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує обставину, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують його покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 відноситься до злочину середньої тяжкості.

Вивченням особи ОСОБА_6 судом встановлено, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується формально позитивно, одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України враховує, що ним скоєно злочин середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України.

При цьому, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, згідно яких він має постійне місце мешкання, формально позитивно характеризується за місцем мешкання, його сімейний стан, відсутність судимостей, обставину, що обтяжує покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_6 передбачені ст.76 КК України.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судовим розглядом встановлено, що діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 спричинена майнова шкода, яка полягає у пошкодженні телевізору ТМ «LG32LS 3500 - ZA» на суму 3500,00 грн., розмір якої підтверджується даними висновку товарознавчої експертизи № 77 від 22.05.2017.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв`язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає доведеним, що у зв`язку із протиправними хуліганськими діями ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , як директор кафе, дійсно зазнала душевних страждань. Кріт того, враховується характер злочину та його негативні наслідки для позивача.
Таким чином, з урахуванням ст.ст.23, 1167 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд виходячи із засад розумності виваженості та справедливості визначає розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_10 , в сумі 3000 грн. Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 3500 грн. ( три тисячі п`ятсот) 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. (три тисячі) 00 коп., а загалом 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя