Справа № 204/3589/18
Провадження № 1-кп/204/476/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження № 0000690 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новоіванівське, Юр`ївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, одружений, офіційно не працюючого, раніше судимого:
-09 серпня 2013 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробовуванням дворічного іспитового строку;
- 19 травня 2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..71 КК України, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за даним вироком не відбутої частини покарання, призначеного за вироком Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області від 09.08.2013 року , у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місці;
- 11 вересня 2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком з невідбутою частиною покарання, призначеного йому за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяців. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року, на підставі ст.82 КК України, замінити невідбуту частину покарання за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2015 року у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі, більш м`яким у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 2 роки 7 місяців 20 днів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий в Ігренському виправному центрі УДПтСУ у Дніпропетровській області №133, за адресою м. Дніпро, вул. Бехтерева 5,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно з вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_4 відбував покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія № 26» м. Жовті Води Дніпропетровської області. Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 року клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст. 82 КК України було задоволено, та призначено замінити ОСОБА_4 не відбуту частину покарання у виді 2 років 7 місяців 20 днів позбавлення волі, призначеного вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2015 року, більш м`яким у виді обмеження волі.
Відповідно до ч.3 ст. 57 КВК України, 02.01.2018 року ОСОБА_4 був направлений до місця відбування призначеного покарання - Державної установи «Ігренський виправний центр №133», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерєва 5, для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де під розписку ознайомлений з порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи, з межами адміністративної території вказаної установи, та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.
Згідно з Розділом 29 п.1 наказу Міністерства юстиції України № 2186/5 від
29.12.2014року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», (далі - Наказ) межі відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у державних або комунальних закладах охорони здоров`я, встановлюються по територію цього закладу.
Згідно Наказу № 278/АГ-18 від 13.04.2018 року начальника МЮУ ДУ «Ігренського виправного центру (№ 133)», засудженому ОСОБА_4 було надано короткостроковий виїзд за межі установи до стаціонарного відділення Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 21 ім. проф. Є.Г. Попковой «Дніпропетровської обласної ради», яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Канатна 17, з 13 квітня 2018 року до кінця проходження лікування. У той же день, ОСОБА_4 був ознайомлений під розписку з правилами поведінки під час проходження лікування та з межами місця відбування покарання для засуджених до обмеження волі у лікувальному закладі. Також, ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за порушення вказаних правил, а саме самовільного залишення місця обмеження волі.
Так, 16 квітня 2018 року під час перевірки наявності засуджених, які проходять стаціонарне лікування у закладах МОЗ, була виявлена відсутність засудженого ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на самовільне залишення місць обмеження волі, реалізовуючи який, діючи умисно, в порушення вимог Розділу 3 п.3 та Розділу 29 п.1 Наказу, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, безпідставно, покинув територію Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 21 ім. проф. Є.Г. Попковой «Дніпропетровської обласної ради».
Так, 13 квітня 2018 року, приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи на лікуванні в Дніпропетровській міській клінічній лікарні № 21 ім. проф. Є.Г. Попковой «Дніпропетровської обласної ради» за адресою: м. Дніпро, вул. Канатна 17, без відповідного дозволу адміністрації, безпідставно, покинув територію Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 21 ім. проф. Є.Г. Попковой «Дніпропетровської обласної ради», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування у державних або комунальних закладах охорони здоров`я та зник у невідомому напрямку з метою ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі.
17 квітня 2018 року приблизно о 06:30 год. співробітниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133) на платформі залізничної колії в смт. Юр`ївка Дніпропетровської області був виявлений та затриманий ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи попередженим про відповідальність за порушення місця відбування покарання для засуджених та визначеного місця лікування на території Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 21 ім. проф. Є.Г. Попковой «Дніпропетровської обласної ради», порушуючи Розділу 3 п.3 та Розділ 29 п.1 Наказу, Наказ № 278 АГ-18 від 13.04.2018 начальника МЮУ ДУ «Ігренського виправного центру (№133)» без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі визначеного місця стаціонарного лікування зазначеної установи, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Канатна 17, тобто місце обмеження волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, пояснивши, що дійсно, він відбуває покарання за вироком суду у Державній установі «Ігренський виправний центр №133», за адресою: вул. Бехтерєва 5 в м. Дніпро. 13 квітня 2018 року він написав заяву про надання йому короткочасної відпустки для відвідування лікаря у зв`язку із поганим самопочуттям. Отримавши дозвіл, він поїхав у лікарню на вул.Канатна в м.Дніпрі, де повинен був знаходитися на денному стаціонарі, лікуватися. Оскільки йому потрібні були кошти на лікування, то в той же день о 17.00 год., він порушивши умови відбуття покарання, самовільно поїхав до своєї дружини, без дозволу адміністрації ВК-133. 17 квітня 2018 року приблизно о 06.30 год. він був затриманий на ж/д станції Дніпропетровської області, пгт Юріївка працівниками ВК-133 і повернутий до ВК-133. В скоєному розкаюється.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.20-22,128-135); копію наказу начальника ДУ «Ігренського виправного центру (№133)» № 278/АГ-18 від 13 квітня 2018 року щодо надання засудженому ОСОБА_4 короткострокового виїзду до стаціонарного відділення 21 міської лікарні м. Дніпра 13 квітня 2018 року(а.п.25); спецповідомлення начальника Державної установи Ігренського виправного центру (№133) щодо виявлення 16.04.2018 року під час перевірки наявності засуджених, відсутність засудженого ОСОБА_4 ( а.п.23); рапорт о/у СКП ДВП Чечелівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.04.2018 року щодо затримання ОСОБА_4 (а.п.6) та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця обмеженні волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.1 ст.390 КК України , з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Вчинений злочин відноситься до категорії середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем відбуття покарання характеризується посередньо. Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.390 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року, з застосуванням п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Не відбута частина покарання у вигляді обмеження волі на 13 квітня 2018 року складала 2 роки 2 місяці 27 днів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по данному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.390 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, обраного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року, з урахуванням вимог ч.1 ст. 72 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_7 міру запобіжного заходу тримання під вартою та взяти під варту у залі суду негайно, а строк покарання рахувати з моменту затримання з 03 вересня 2018 року.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1