Справа № 752/7923/18
Провадження №: 1-кп/752/1162/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.05.2018 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської обл. м. Ромни, громадянина України, який працював не офіційно, освіта не закінчена вища, розлучений, має неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
30.09.2004 року Роменським міськрайонним судом Сумської обл. за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі;
11.07.2012 року Роменським міськрайонним судом Сумської обл. за ч. 1 ст. 186, ст. 71 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі;
15.01.2015 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
25.03.2018 року приблизно о 14:10 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Ковпака», яка знаходиться неподалік будинку № 164 по вулиці Антоновича у м. Києві, помітив раніше незнайому йому жінку, якою виявилася ОСОБА_5 , яка розмовляла по мобільному телефону марки «Мейзу», золотистого кольору, який знаходився в прозорому чохлі, загальною вартістю 2902 грн. 17 коп. Після цього у ОСОБА_3 виник раптовий злочиний умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел він підбіг з боку спини до ОСОБА_5 , притиснувся до неї, однією рукою прикрив їй рота, а іншою - вирвав телефон з її рук. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_3 почав тікати в бік будинку № 170-172 по вулиці Антоновича у м. Києві. Потерпіла ОСОБА_5 почала кликати на допомогу та переслідувати ОСОБА_3 , але останній втік від неї та забіг в арку будинку №170-172 по вулиці Антоновича у м. Києві, отримавши можливість викраденим розпорядитись на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив, що дійсно 25.03.2018 року приблизно о 14:10 год. за вказаною у обвинувальному акті адресою, оскільки він не місцевий та назв вулиць не знає, побачив жінку, яка в подальшому виявилась ОСОБА_5 , яка розмовляла по мобільному телефону. Він підбіг до неї впритул, однією рукою відвернув їй обличчя, а іншою вирвав телефон. Чи закривав рот, точно не може сказати, можливо це вийшло випадково. Після цього почав тікати. Забіг в арку неподалік, потерпіла гукала на допомогу, вона його не бачила вже, через деякий час його затримали раніше невідомі йому особи. Марку, колір та вартість викраденого він не оспорює. Телефон в нього вилучили, в подальшому повернули потерпілій. Просить суд суворо його не карати, щиро кається у вчиненому. Пояснив, що злочин вчинив через відсутність постійних заробітків, конфлікти в сім`ї, проблеми у працевлаштуванні через наявні судимості. Усвідомлює, що вчинив погано. Просить суд дати останній шанс.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, у зв`язку із поверненням викраденого майна, дані про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічні злочини проти власності, вчинив злочин через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, працював не офіційно, має неповнолітню дитину, яка проживає з його колишньою дружиною, з якими останній підтримує зв`язки, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочину.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 03.05.2018 року.
Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки ««Мейзу», золотистого кольору, який знаходився в прозорому чохлі, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 - залишити останній за належністю.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу в межах продовженого судом строку до 11.06.2018 року включно залишити тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк досудового тримання під вартою з 25.03.2018 року по 02.05.2018 року включно.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1