У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "20" вересня 2018 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0008639 від 17.09.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 та мотивовано тим, що 16.09.2018 приблизно о 05 год. 50 хв., за адресою: м. Київ, пр.-т. Визволителів 3-А, працівниками поліції в екіпажі РУБІН 415 було зупинено автомобіль марки Мерседес Бенс д.н.з. НОМЕР_1 під кермуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при перевірці пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки ( НОМЕР_2 від 16.09.2018)

Так, 16.09.2018 року відповідно до ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України, проведено огляд автомобіля марки Мерседес Бенс, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в свою чергу пред`явив бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , при огляді якого було виявлено ознаки підробки, крім цього було вилучено вказаний автомобіль марки Мерседес Бенс, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова якого ( НОМЕР_4 ), ключі від вказаного автомобіля та бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучено вище перераховане майно, являється тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Речовий доказ зберігається в сторони кримінального провадження. Питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них передаються в дохід держави.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити клопотання частково, а саме в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в іншій частині у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 168, 170 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіля марки «Мерседес Бенс», чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова якого ( НОМЕР_4 ), універсал-В, зареєстрований на ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

В інший частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя