УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 643/6160/16-к

Провадження № 51-5792ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року,

встановив:
За вироком Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на неї відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок місцевого суду, а кримінальне провадження закрити.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги засудженої ОСОБА_4 фактично зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, надання нею власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також, засуджена не вказує про конкретні порушення закону, допущені апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПКперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, викладені засудженою у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК, щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Так, засуджена ОСОБА_4 в прохальній частині скарги просить скасувати лише вирок місцевого суду, однак вимоги стосовно ухвали апеляційного суду не ставить.
Суд також звертає увагу на те, що згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак, всупереч цим вимогам, засуджена ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не зазначила чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху і встановити їй п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3