АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/5336/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/962/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9

його захисника адвоката - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 644/5336/16-к за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2017 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кулиничі, Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Початок строку відбування покарання призначеного ОСОБА_9 за даним вироком - ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання на виконання вироку суду. Цивільний позов ОСОБА_8 в інтересах малолітнього ОСОБА_11 , задоволено. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір у розмірі 1000 гривень та витрати на проведення експертизи в сумі 586,80 грн. та 1845 грн.
З цим вироком не погодилася захисник адвокат ОСОБА_10 , яка подала апеляційну скаргу в якій просить вирок районного суду щодо ОСОБА_9 змінити застосувавши до нього Закон України « Про амністію у 2016 році» звільнивши ОСОБА_9 від відбування зазначеного покарання.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора і обвинуваченого, його захисника, потерпілої та законного представника неповнолітнього потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як уважав встановленим суд першої інстанції ОСОБА_9 19.12.2012 року близько 20.00 години керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по вулиці С.Грицевця в місті Харкові зі сторони вулиці Роганської в напрямку вулиці Зубарєва зі швидкістю не менше 88 кілометрів за годину. Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку № 20, ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху його автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні і згідно висновку судово-медичної експертизи № 2341-С/12 від 11.02.2013 року, причиною його смерті став перелом шийного відділу хребта з повним розривом спинного мозку. Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід ОСОБА_8 , та якого він об`єктивно міг виявити, не надав йому перевагу в русі і скоїв на нього наїзд, що спричинило тяжкі наслідки.
Обставини події, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та вид і міру покарання ніким не оспорено. Фактично апеляційні вимоги зведені до посилання на необхідність застосування амністії.
Апеляційний суд позбавлений можливості вирішити це питання, оскільки апелянт не змогла пояснити, яку саме амністію вона вважає за необхідне застосувати за законом від 8.04.2014 року чи за законом від 22.12.2016 року, при тому, що злочин було вчинено 19.12.2012 року. При цьому, згідно вимог п «в» ст.1 Закону України від 8.04.2014 року «Про амністію у 2014 році було ухвалено: звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами. Згідно вимог п «в» ст.1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» визначено: «Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Таким чином, в обох випадках можливість застосування амністії законодавець пов`язує з наявністю дітей, щодо яких особа не позбавлена батьківських прав. У матеріалах кримінального провадження наявні дані тільки про наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини і відсутні дані щодо того, чи мав він батьківські права на момент набрання зазначеними законами чинності.
Обвинувачений та його захисник не позбавлені можливості звернутися до суду з заявою про застосування амністії в порядку виконання вироку, конкретизувавши, який саме закон має бути застосований і надавши довідку з органу опіки та піклування за місцем проживання дитини.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.
Головуючий суддя суддя
_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4