Дата документу 10.10.2018 Справа № 332/887/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/5/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/887/18
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
1) 07.05.2003 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ст. 45 КК України до 1 року позбавлення волі умовно на 1 рік;
2) 26.05.2004 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 186, ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. ст. 69, 70 КК України до 6 років 10 днів позбавлення, 13.09.2004 ухвалою Апеляційного суду Запорізької області строк покарання зменшений до 4 років 7 місяців позбавлення волі;
3)07.12.2004 Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.12.2007 з Біленьківської ВК-99 Запорізької області за відбуттям строку;
4)14.10.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ст. ст. 70, 72 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 15.10.2014 з Оріхівської ВК-88 Запорізької області на підставі постанови Оріхівського районного суду від 07.10.2014 в порядку ст. 81 КК України умовно-достроково на 5 місяців 3 дні;
5) 22.06.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати до нього положення ст. ст. 69, 72 ч. 5 КК України з тих підстав, що він хворий, термін покарання просить признати менше.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання три роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2017 та призначено остаточне покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Строк покарання постановлено відраховувати з 20 березня 2018 року з часу затримання. Запобіжний захід тримання під вартою залишено без змін. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 28 лютого 2018 року, приблизно об 11 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Сільпо-145» по пр. Соборному, 171 в м. Запоріжжі, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, взяв з полиці магазину пляшку настойки «Jegermaister», об`ємом 0,7 л, вартістю 353,33 грн., сховав її в карман куртки та залишив приміщення магазину, таким шляхом, таємно викрав належне ТОВ «Сільпо-Фуд» майно, завдавши шкоду у вказаному розмірі.
01 березня 2018 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з сумки ОСОБА_9 таємно викрав належній потерпілій мобільний телефон «HTC Disaer V» в корпусі чорного кольору, вартістю 2 400 грн., завдавши потерпілій шкоду у вказаному розмірі.
05 березня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «ЄВА № 115 «ТОВ РУШ» по вул. Павлокічкаській, 15 в м. Запоріжжі, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, взяв з полиць магазину подарунковий набір «Жилетт Фьюжн Прошилд Чіл» - станок з 4 змінними картриджами», вартістю 455,20 грн., подарунковий набір «Жилетт Фьюжн Прошилд» - станок з 1 змінним картриджем та гель для гоління «Фьюжн Проглайд Сенсатів 2в1 «Activ Sport 170 ml», вартістю 319,20 грн., сховав їх в карман куртки та залишив приміщення магазину, таким шляхом, таємно викрав належне ТОВ «РУШ» майно, завдавши шкоду на суму 774,40 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання, більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано, що останній вину визнав повністю, у скоєному щиросердно розкаявся, повністю відшкодував шкоду потерпілим, які претензій до нього не мають, а тому суд першої інстанції призначив йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченогоОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема у зв`язку з тим, що він хворіє, оскільки останній, будучи раніше неодноразово судимим, знову вчинив аналогічні злочини в період іспитового строку, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, внаслідок чого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативних даних про особу винного.
Необґрунтованими є також доводи апелянта про застосування до нього ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII), оскільки злочини він вчинив після 20.06.2017 (28.02.2018; 01.03.2018; 05.03.2018), а тому на нього поширюється дія ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII), на підставі якої попереднє ув`язнення зараховується останньому у строк покарання як 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді: