Справа № 371/982/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/553/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 12.09.2018
УХВАЛА
Іменем України

12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна, постановлену в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2018 року за № 0000363, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» (далі - ТОВ «ВП «Імпульс Плюс») ОСОБА_6 звернулася до Миронівського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову на сільськогосподарські культури, що вирощені на земельних ділянках, які є предметом договору про спільну діяльність від 20 березня 2018 року, а саме: 1241 тонну пшениці, 1810 тонн соняшника та 1066 тонн проса, із забороною ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та будь-кому іншому вчиняти дії та створювати перешкоди для ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», пов`язані зі збиранням, транспортуванням, зберіганням, розпорядженням сільськогосподарськими культурами, що вирощені на вказаних земельних ділянках.

Вимоги представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» обґрунтовані наступними обставинами.

20 березня 2018 року між ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» (далі - ТОВ «СП «Маслівське») було укладено договір про спільну діяльність, у відповідності до п.1.1 якого, метою договору є об`єднання зусиль, майна та коштів у сфері сільськогосподарської діяльності для вирощування та продажу сільськогосподарських культур з метою отримання прибутку. За актом приймання-передачі від 20 березня 2018 року, на виконання вказаного договору ТОВ «СП «Маслівське» передано, а ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» прийнято 370 земельних ділянок за списком, для спільного використання.

02 серпня 2018 року директор ТОВ «СП «Маслівське» звернувся до Миронівського відділу поліції із заявою про те, що невідомі особи здійснюють збір врожаю пшениці на земельних ділянках, що їм не належать, тим самим вчинять самоправство. Відомості за вказаною заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2018 року за № 0000363, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

06 серпня 2018 року на підставі заяви директора ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_10 останньому було вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

За твердженням представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», станом на дату подання клопотання, невідомими особами на чолі з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 було вивезено із полів 550 тонн ярої пшениці, при цьому, незібраними залишаються 1241 тонна пшениці, 1810 тонн соняшника, 1066 тонн проса, що еквівалентно 45 330 400 гривень.

Таким чином, представник ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» просить застосувати арешт з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та для збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2018 року за № 0000363, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» не набуло статусу цивільного позивача у даному кримінальному провадженні, так як постановою слідчого від 13 серпня 2018 року відмовлено у прийнятті цивільного позову, поданого ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», а цивільний позов повернуто заявнику, у зв`язку з чим ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» позбавлене права звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна як цивільний позивач.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує на те, що доказом факту завдання шкоди ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» є порушене кримінальне провадження за ст.356 КК України та факт визнання ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» цивільним позивачем у вказаному провадженні, а також факти звернення ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» із заявами про вчинення злочинів, передбачених ст.ст.186, 190 КК України. Апелянт стверджує, що зібраний невідомими особами урожай пшениці в кількості 550 тонн, належний ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», було вивезено в невідомому напрямку, у зв`язку з чим апелянт вказує про наявність підстав стверджувати, що і врожай, який залишився на полях, також буде зібраний невідомими особами, тобто стане об`єктом злочинних дій громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що призведе до збитків товариства в розмірі 45 мільйонів гривень. Крім того, за твердженням заявника, критичність ситуації, яка склалася, підтверджується також протоколом засідання оперативного штабу з питань захисту прав сільськогосподарських товаровиробників, протидії незаконному поглинанню та захопленню підприємств аграрного сектору економіки у Київській області, згідно із яким громадянину ОСОБА_12 рекомендовано утримуватись від дій, що порушують права осіб, які мають право збирати врожай. Таким чином, на думку представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», у слідчого судді були наявні правові підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно, що належить ТОВ «ВП «Імпульс Плюс».

Заслухавши доповідь судді, доводи представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання представника цивільного позивача.

Із матеріалів провадження видно, що 02 серпня 2018 року до чергової частини Миронівського відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_13 про те, що в селі Маслівка невідомі особи здійснюють збір врожаю пшениці на земельних ділянках, що їм не належать, тим самим вчиняючи самоправство. Того ж дня, 02 серпня 2018 року вказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, та розпочато досудове розслідування.

07 серпня 2018 року постановою старшого слідчого СВ Миронівського ВП ГУНП в Київській області залучено цивільного позивача ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» до вказаного кримінального провадження. Своє рішення слідчий мотивував тим, що 06 серпня 2018 року директор ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_10 подав цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином товариству.

13 серпня 2018 року постановою старшого слідчого СВ Миронівського ВП ГУНП в Київській області відмовлено у прийнятті цивільного позову ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», а поданий цивільний позов повернуто ОСОБА_10 . Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий зазначив, що постанови про прийняття цивільного позову від ОСОБА_10 та залучення представником цивільного позивача ОСОБА_6 були передчасними, так як виходячи з норм ст.128 КПК України, цивільний позов може бути пред`явлений до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а враховуючи, що станом на 13 серпня 2018 року в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, слідчий дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті цивільного позову директора ТОВ «ВП «Імпульс Плюс».

Відповідно до ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно із ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Системний аналіз положень ст.ст.61,128 КПК України свідчить про те, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоди, може звернутися із цивільним позовом під час досудового розслідування у кримінальному провадженні лише до підозрюваного або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану його діяннями, або неосудної особи, та лише з моменту подання такої позовної заяви набуває прав та обов`язків цивільного позивача.

Таким чином, враховуючи, що у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2018 року за № 0000363, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, як на час розгляду клопотання слідчим суддею, так і на момент апеляційного розгляду, не було повідомлено про підозру жодній особі, а також, що поданий у даному кримінальному провадженні директором ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» цивільний позов був повернутий останньому 13 серпня 2018 року постановою слідчого, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» не набуло прав та обов`язків цивільного позивача, в тому числі і права звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в порядку ст.171 КПК України.

Вказані обставини спростовують і доводи апеляційної скарги представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» про наявність правових підстав для звернення із клопотанням про арешт майна у зв`язку із залученням постановою слідчого ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» цивільним позивачем у кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на протокол засідання оперативного штабу з питань захисту прав сільськогосподарських товаровиробників, протидії незаконному поглинанню та захопленню підприємств аграрного сектора економіки при Київській обласній державній адміністрації від 07 серпня 2018 року, яким рекомендовано представнику за довіреністю ОСОБА_8 ОСОБА_9 здійснювати стягнення боргових зобов`язань з гр. ОСОБА_14 в рамках відкритого виконавчого провадження дотримуючись норм чинного законодавства та діяти відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», саме по собі не є підставою для задоволення клопотання про арешт майна.

Всупереч посилань апеляційної скарги, з журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що наведені у клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи представника цивільного позивача, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання про арешт майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» про арешт майна повністю дотримався вимог Глави 17 КПК України та дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного клопотання, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання представника ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» ОСОБА_6 про арешт майна, постановлену в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2018 року за № 0000363, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: