Справа № 729/1314/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/760/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 травня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степові Хутори, Носівського району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: 21.02.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, 26.01.2018 року за ст. 389 ч. 2 КК України до 1 місяця 10 днів арешту, 07.03.2018 року Козелецьким районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 5 місяців арешту,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 07.03.2018 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, зараховано на підставі ч. 1 ст. 72 КК України у строк відбування покарання відбуте за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 січня 2018 року з 10.04.2018 року по 18.05.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 296,61 грн за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 , 19.10.2017 близько 16 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля приміщення Горбачівської сільської ради, розташованої по вулиці Молодіжна № 13 в с. Горбачі, Бобровицького району, Чернігівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою його тимчасового використання (покататись), підійшов до залишеного без нагляду мопеду марки «ALPHA» рама НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору з об`ємом двигуна 49,9 см куб., вартістю 2114 грн 04 коп., що належить ОСОБА_8 та діючи умисно, без дозволу власника, всупереч його волі, сів на місце водія, завів двигун ключем, який перебував у замку запалювання, після чого на вказаному транспортному засобі зник з місця вчинення злочину.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок місцевого суду, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на ряд обставин, які, на його переконання пом`якшують його вину та дають можливість застосувати положення ст. 69 КК України, зокрема щире каяття, сприяння розкриттю кримінального провадження, відшкодування шкоди потерпілому та відсутність претензій з боку останнього, а також те, що він працевлаштований, на його утриманні перебуває малолітня дитина та батьки похилого віку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, за який його вчинено та тяжкість наслідків, які настали, пом`якшуючі вину обставини, якими суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину та обтяжуючу вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання як особа, яка мала приводи в поліцію через крадіжки особистого майна громадян та ухилення від виконання громадських робіт, враховано також судом і його вік, матеріальний та сімейний стан, суму завданого збитку, відношення його до вчиненого, те, що давав правдиві і послідовні покази, а також те, що будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин, що вказує на його схильність до вчинення корисливих злочинів проти власності. Звернуто увагу суду і на досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої виправлення останнього без позбавлення волі не можливе, оскільки ризик повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінений як дуже високий.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтованого дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується саме з ізоляцією від суспільства та на підставі положень ст. 70 КК України, оскільки обвинувачений має не відбуте покарання за попереднім вироком. Колегія суддів розділяє думку суду першої інстанції, що саме таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та приходить переконання щодо відсутності правових підстав для призначення міри покарання нижче від найнижчої межі, оскільки всі обставини, на які обвинувачений посилається як на такі, що суттєво пом`якшують його покарання, судом враховані, документального ж підтвердження працевлаштованості та утримання як батьків похилого віку, так і малолітньої дитини, суду не надано.

З урахуванням доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_6 немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 травня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4