УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0007125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
16 травня 2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0007125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, на автомобіль марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 .

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було арештовано майно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали судової справи № 761/30166/16-к (провадження № 1-кс/761/18511/2016), заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0007125, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у справі № 761/30166/16-к (провадження № 1-кс/761/18511/2016) клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, задоволено та накладено арешт на автомобіль марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України (в редакції, яка діяла на момент вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження), зокрема є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0007125 від 07 червня 2016 року.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. У свою чергу, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, а також їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом із цим, слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було арештовано майно, незважаючи на неодноразові запити слідчого судді, направлені на ім`я керівництва органу досудового розслідування, не з`явився до суду для спростування доводів заявника та не довів необхідності збереження такого обмежувального заходу як арешт автомобіля марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 07 червня 2016 року, питання про арешт транспортного засобу вирішено ухвалою слідчого судді від 02 вересня 2016 року, в той час як на момент звернення власника майна до суду в порядку ст. 174 КПК України та розгляду слідчим суддею відповідного клопотання про скасування арешту майна останньому не повідомлено про підозру та не висунуто обвинувачення, що суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує безумовне право власності ОСОБА_4 на таке майно.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання ОСОБА_4 задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0007125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0007125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, на автомобіль марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 та/або іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0007125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, негайно повернути ОСОБА_4 автомобіль марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1