Справа № 488/1290/17 13.09.2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003156, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2017 року відносно
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосафронівка Новоодеського району Миколаївської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачена ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
На підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» у відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 6 149,44 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч. 1 ст. 191 КК України призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийняттям, обробкою, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на неї обов`язків періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 , вважає вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва в частині призначеного покарання незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не дотримано вимог ч. 3 ст. 61, ст. 65 КК України, ч. 1 ст. 370 КПК України. Визнавши ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, суд призначив їй покарання у виді 1 року обмеження волі. Але, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про те, що призначене обвинуваченій покарання у виді обмеження волі не відповідає вимогам ч. 3 ст. 61 КК України та є незаконним.
На думку апелянта, у зв`язку з тим, що санкцією ч. 1 ст. 191 КК України окрім покарання у виді обмеження волі передбачені такі покарання як виправні роботи та позбавлення волі, ОСОБА_6 звільнена із займаної посади з 13.10.2016 р. та на теперішній час не працює, покарання у виді виправних робіт призначити їй неможливо, а тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Звертає увагу на те, що суд у вироку не мотивував своє рішення щодо не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. А, враховуючи, що вчинений ОСОБА_6 злочин, пов`язаний із посадою, яку вона обіймала, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з прийняттям, обробкою, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями, підлягає застосуванню, оскільки злочин ОСОБА_6 вчинила обіймаючи певну посаду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

12.08.2016 р. ОСОБА_6 призначена на посаду старшого контролера-касира ТВБВ №10014/060 філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», 15.08.2016 р. між нею та банком укладено договір про повну матеріальну відповідальність за ввірене їй банком майно. Керуючись корисливим мотивом, шляхом анулювання платежів 12.09.2016 р. ОСОБА_9 , 21.09.2016 р. ОСОБА_10 , 11.10.2016 р. ОСОБА_11 , ОСОБА_6 заволоділа коштами з каси банку відповідно в сумах 400 грн., 1 149,44 грн., 4 600 грн., якими розпорядилась за власним розсудом. Діями ОСОБА_6 потерпілій стороні завдано майнову шкоду в розмірі 6 149,44 грн.
Дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та ніким не оспорюються.
Суд вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 та дійшов висновку про доведеність її вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 у виді обмеження волі, суд першої інстанції врахував, що вона раніше не судима, характеризується позитивно, але не врахував вимог ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно яким обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , обвинувачена ОСОБА_6 має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, призначення останній покарання у виді обмеження волі суперечить вимогам ч. 3 ст. 61 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, окрім покарання у виді обмеження волі, передбачено також покарання у виді штрафу, виправних робіт та позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю або без такого.
Зважаючи на те, що ОСОБА_6 на даний час не працює, покарання у виді штрафу або виправних робіт призначити їй неможливо, а тому обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд не розглянув та не мотивував рішення щодо можливості призначення додаткового покарання позбавлення її права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
Вчинений ОСОБА_6 злочин, пов`язаний із виконанням обов`язків старшого контролера-касира ТВБВ №10014/060 філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», а тому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з прийняттям, обробкою, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями.

За наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції у частині призначення покарання із ухваленням нового вироку з призначенням обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з прийняттям, обробкою, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями, в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України.

Призначаючи покарання суд апеляційної інстанції враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, повністю визнала свою вину у вчиненому злочині, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 , від відбування основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Оскільки обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин середньої тяжкості, має малолітню дитину, та не заперечує проти застосування до неї амністії, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч. 1 ст. 191 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийняттям, обробкою, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийняттям, обробкою, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженій та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Судді

_____________________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3