У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000474 від 08.05.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Фастівського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
встановив:
До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження № 0000474 від 08.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи також, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України.

До того ж прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурор мотивував вагомістю отриманих під час досудового розслідування доказів вчинення інкримінованого злочину, тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, наявних ризиків переховування обвинуваченого від суду.
Захисник ОСОБА_5 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , проти призначення справи до розгляду не заперечили, в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту обґрунтованим, оскільки: обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України; підстав для закриття провадження чи повернення його прокурору немає; воно підсудне Фастівському міськрайонному суду Київської області.

Вирішення питання про обрання запобіжного заходу судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Зазначення прокурором, що обвинувачений, знаходячись на свободі, буде впливати на свідків, говорять лише про можливість існування передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризику щодо незаконного впливу на таких свідків, але ні в якій мірі не обґрунтовують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Щодо можливості впливу на потерпілу і інших осіб, то за відсутності належних обґрунтувань та доказів на підтвердження існування такого ризику,суд може розцінити вказане твердження лише як припущення прокурора.
Не зазначив прокурор і про те, яким же чином ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, або на підставі яких відомостей чи даних прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Доводячи недостатність застосування в даному випадку більш м`яких заходів для запобігання ризику, прокурор також вказував на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , проте, вказані твердження не може бути прийнято до уваги, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі «Вемгофф проти Німеччнини).
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу прокурор не довів, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Ненаведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України").
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Оцінюючи в сукупності доцільність обрання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та можливість застосування щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, суд враховує, що судовий розгляд по кримінальному провадженню не закінчено, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, а тому тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його виним, на думку суду, свідчить, що ризик можливого переховування від суду, який став підставою обрання щодо обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжує існувати, однак не є настільки суттєвим, що сам по собі потребує застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на думку суду,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та попередить можливе переховування від правосуддя.
На думку суду, з врахуванням його віку, стану здоров`я, раніше не судимий, має постійне місце проживання, потерпіла претензій до нього не має, просить суворо не карати, шкода відшкодована, конкретних обставин справи у їх сукупності, дає підстави для застосування до нього менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 199, 372 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд щодо ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області на 04.07.2018 року о 09 год.30 хв.
Встановити наступний склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, а саме: прокурор, обвинувачений, захисник, потерпіла, свідки.

В клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , строком на 2 місяці, а саме до 02 вересня 2018 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21-00 год. до 06-00 год.;
- негайно повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- не відвідувати місця загального відпочинку людей, заклади, у яких дозволяється вживання алкогольних напоїв.
- не залишати без дозволу слідчого або суду місце постійного проживання.
- носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на Фастівське відділення поліції Васильківського відділу ГУ Національної поліції в Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1