Справа № 462/1277/18
У Х В А Л А
08 травня 2018 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Махачкали Республіки Дагестан, одруженого, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) щодо громадянина РФ ОСОБА_4 , до вирішення питання про його видачу компетентним органам Російської Федерації.

Клопотання мотивує тим, що 04.05.2018 року на адресу Львівської місцевої прокуратури № 2 надійшла належним чином засвідчена копія запиту компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.194, ч.2 ст.210 РФ.

Запит компетентного органу Російської Федерації та інші документи про видачу ОСОБА_4 оформлені належним чином, у відповідності до вимог Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, якими врегульовано відносини між Україною та Російської Федерацією з питань екстрадиції.

19.09.2016 року постановою слідчого ГСУ слідчого комітету Російської Федерації по Північно-Кавказькому федеральному округу ОСОБА_8 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальний справі № 506174 за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.194, ч.2 ст.210 КК Російської Федерації.

23.09.2016 року постановою оперуповноваженого УУР МВС у Республіці Дагестан ОСОБА_9 про оголошення у міжнародний розшук, громадянина РФ ОСОБА_4 було оголошено у міжнародний розшук на території держав членів Інтерполу.

Інкриміновані ОСОБА_4 злочини, передбачені ч.4 ст.194, ч.2 ст.210 КК Російської Федерації за законодавством України кваліфікуються за ст.212 та ст.255 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння не закінчились, вказані злочини не належать до військових і не носять політичного характеру та відповідно до положень ст.477 КПК України не порушуються за заявою потерпілого.

29.09.2016 року постановою судді Єсинтукського міського суду Ставропольського краю РФ ОСОБА_10 . ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяця з моменту затримання на період досудового розслідування. /

Згідно з листа сектору Укрбюро інтерполу ГУ НП у Львівській області від 07.03.2018 р. ОСОБА_4 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації з 23.09.2016 року.

Прокурор у судовому засіданні просить задовольнити подане клопотання покликаючись на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 та його захисник, у судовому засіданні заперечили проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що на території РФ ОСОБА_4 переслідують, він звернувся до органів ДМС за додатковим захистом. На даний час він винаймає квартиру у м. Львові, просять слідчого суддю обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні встановлено, що Робочим апаратом Укрбюро Інтерполу підтверджено факт перебування ОСОБА_4 в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.194, ч.2 ст.210 РФ.

На території України ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягується, невідбутого покарання за вироком українського суду немає, громадянином України не вважається.

Інкримінований ОСОБА_4 злочини за законодавством України кваліфікується за ст.212 та ст.255 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння не закінчились, вказані злочини не належать до військових і не носять політичного характеру та відповідно до положень ст.477 КПК України не порушуються за заявою потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.03.2018 року стосовно ОСОБА_4 в порядку ст.583 КПК України застосовано домашній арешт з 22 години до 06 години, строком на 60 діб за адресою: АДРЕСА_2 , до надходження запиту про його видачу з компетентних органів Російської Федерації. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2018 року ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 09.03.2018 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 екстрадиційного арешту, слідчий суддя, виходячи з наявних, в наданих матеріалах, даних прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для застосування екстрадиційного арешту.

При цьому одного лише зазначення в клопотанні прокурора про застосування екстрадиційного арешту про те, що на адресу органів прокуратури надійшла належним чином засвідчена копія запиту компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності, без достатнього обґрунтування є недостатнім.

Як такого, виняткового випадку щодо необхідності застосування до ОСОБА_4 екстрадиційного арешту, з урахуванням конкретних обставин справи та даних, щодо особи останнього в їх сукупності, слідчий суддя не вбачає.

Розглядаючи клопотання та приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя, беручи до уваги наявність ризику ухилення останнього від правоохоронних органів та відповідно до статті 585 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується, відсутність фактів порушення умов домашнього арешту, який був застосований ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.03.2018 року, наявність орендованого житла у м. Львові з адресою: АДРЕСА_3 , а також, враховуючи, факт звернення ОСОБА_4 до органів ДМС України із заявою для визнання його біженцем, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в України від 15.03.2018 року № 008771, приходить до висновку, що необхідності обмеження права особи на свободу, в контексті зазначеного провадження немає, а тому у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який, в повній мірі забезпечить запобіганню ризику ухилення останнього від правоохоронних органів.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 584 КПК України, ст.ст. 1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, ст.ст. 56, 58, 60, 66, 80 Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити та застосувати до нього, запобіжний захід у виді домашнього арештстроком на два місяці.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати до прокурора та слідчого судді за першою вимогою.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_4 з 22 год. 00 хв. о 06 год. 00 хв.

Роз`яснити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі порушення умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування більш суворого запобіжного заходу для забезпечення видачі особи.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 08.07.2018 року.

Виконання ухвали покласти на Сихівський відділ поліції ГУНП у Львівській області, здійснення контролю - на керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області на протязі п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.