Постанова
Іменем України
30 серпня 2018 р.

м. Київ
справа № 188/1176/16-к
провадження № 51-1214 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року, а також прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування спричинених злочином матеріальних збитків 6504 грн., а також на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди по 100000 грн.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж 60 діб.
У строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 21 червня 2016 року по 30 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прийняте рішення щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він у період часу з 01.20 години до 02.00 годин 20 червня 2016 року, знаходячись біля домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли між ним та ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_10 удари руками в обличчя, від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_7 вихопив з рук потерпілого ніж та наніс йому удари цим ножем в обличчя, шию, грудну клітину, черевну порожнину та в область передпліччя правої руки, спричинивши йому численні рани життєво важливих органів та інших частин тіла, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, в тому числі рану шиї з ушкодженням лівої верхньої щитоподібної артерії, щитоподібної залози, численних проникаючих колото-різаних поранень передньої поверхні тулуба, з ушкодженням шлунка, які ускладнились гострою крововтратою і знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, а також легкі тілесні ушкодження, які не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року залишено без зміни. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 30 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Захисник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки протоколам огляду місця події та слідчого експерименту, які не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки слідчі дії проведені з порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що за принципом «плодів отруйного дерева», й інші докази, зокрема висновки експертиз, проведені по речовинах, вилучених під час проведення таких процесуальних дій, не можуть бути визнані допустимими доказами. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції допитав свідків сторони обвинувачення, які не допитувались під час досудового розслідування та стороні захисту не відкривалися, чим порушив право засудженого на захист. Ці обставини, як зазначає захисник, залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст.370, ч.2 ст.419 КПК України, не перевірив доводи сторони захисту та не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 просив задовольнити свою касаційну скаргу з викладених в ній підстав, підтримав касаційну скаргу прокурора в частині вимог про скасування ухвали апеляційного суду.
Прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційну скаргу прокурора. Вважала, що касаційна скарга захисника є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Мотиви суду
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, захисник, не погодившись з вироком суду першої інстанції, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, посилаючись на недопустимість доказів, якими обґрунтовано обвинувальний вирок та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, захисник в апеляційній скарзі зазначив про те, що суд першої інстанції при наданні оцінки доказам не врахував ряд обставин, які могли вплинути на висновок щодо їх допустимості. Захисник наводив доводи щодо недотримання передбаченого законом порядку огляду місця події та слідчого експерименту, а також порушень закону під час допиту свідків у суді першої інстанції. Аналіз зазначених в апеляційній скарзі обставин має істотне значення для вирішення питання про допустимість зазначених доказів.
Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначив конкретні аргументи щодо незаконності та необґрунтованості вироку місцевого суду, які підлягали обов`язковій ретельній перевірці під час апеляційного розгляду.
Однак суд апеляційної інстанції з достатньою повнотою не перевірив доводи захисника, вичерпних, аргументованих та конкретних відповідей на них не дав, не провів ретельного аналізу і оцінки обставин, на які він посилався. Колегія суддів апеляційного суду зосередилась виключно на висновках, викладених у вироку, обґрунтованих мотивів залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі не навела,обмежилась формальною вказівкою на те, що доводи захисника спростовуються матеріалами кримінального провадження та висновками суду, викладеними у вироку, зазначивши, що доводи нічим не підтверджені та інтерпретуються захисником на користь свого підзахисного.
За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними.
Оскільки відповідно до ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями вчиняти процесуальні дії, необхідні для перевірки допустимості доказів, про що ставилось питання в апеляційних скаргах, помилки суду може бути виправлено під час нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного перегляду слід повно та всебічно перевірити доводи поданих на вирок апеляційних скарг, і в залежності від встановленого, постановити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.
В зв`язку з тим, що ухвала апеляційного суду скасовується з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а районним судом ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше 60 діб, беручи до уваги вимоги закону про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду, враховуючи, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, колегія суддів вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р.), Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 жовтня 2018 року включно.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3