Справа №585/2/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/557/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 15 березня 2018 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області, від 28 березня 2007 року, ОСОБА_8 засуджений за ст. ст. 121 ч. 1; 147 ч. 2; 187 ч. 4; 189 ч. 2; 263 ч.1; 289 ч. 3; 296 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6; 70 ч. 1 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

2 листопада 2018 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області було залишено без зміни ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 20 червня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі.

2 січня 2018 року засуджений ОСОБА_8 повторно звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з заявою про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 15 березня 2018 року, вказану заяву засудженого ОСОБА_8 було залишено без задоволення.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 вже звертався до суду з аналогічною заявою у задоволенні якої йому було відмовлено, а тому суд вважав, що доводи заяви засудженого вже були предметом судового розгляду і засуджений ОСОБА_8 вже реалізував своє право на звернення до суду про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 15 років.

Не погоджуючись з таким рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги тим, що на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, йому у строк покарання було перераховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому фактично він відбув 18 років покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 вважає, що призначене йому за вироком суду покарання у виді довічного позбавлення волі є занадто жорстоким, тому просить замінити його позбавленням волі на строк 15 років та звільнити його від відбування покарання у зв`язку з його відбуттям.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення засудженого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

28 березня 2007 року ОСОБА_8 засуджений вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за ст. 121 ч. 1; ст. 147 ч. 2; ст. 187 ч. 4; 189 ч. 2; 263 ч.1; 289 ч. 3; 296 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6; ст. 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахується з 4 березня 2004 року.

19 лютого 2008 року зазначений вирок був переглянутий у касаційному порядку Верховним Судом України і залишений без змін, що свідчить про його законність та обґрунтованість, у тому числі і щодо призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі із урахуванням всіх обставин справи.

Засуджений ОСОБА_8 , вважаючи призначене йому вироком суду покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що є нелюдським та таким, що піддає його тортурам, звернувся до суду із заявою про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 20 червня 2017 року, яку було залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області, від 2 листопада 2017 року, у задоволенні зазначеної заяви ОСОБА_8 було відмовлено.

Не зважаючи на це, 2 січня 2018 року засуджений ОСОБА_8 знову звернувся до суду із заявою про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 64 ч. 1 КК України, довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Так, ст. 87 ч. 2 КК України встановлено, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженій особі до довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років, стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ст. 151 ч. 7 КВК України, засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що чинне законодавство України передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, шляхом помилування засудженого, а заміна невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про незаконність ухвали суду першої інстанції є безпідставними, а тому рішення суду про заміну засудженому ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у у виді позбавлення волі на певний строк скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 15 березня 2018 року, якою засудженому за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за ст. ст. 121 ч. 1; 147 ч. 2; 187 ч. 4; 189 ч. 2; 263 ч.1; 289 ч. 3; 296 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6; ст. 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 відмовлено у заміні покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4