Справа № 755/7975/18
1-кп/755/1039/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2018 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0002912 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Росії, м. Південно-Курильськ, Сахалінської області, українки, громадянки України, працюючої фінансовим менеджером у посольстві Ізраїлю в України, з вищою освітою, вдови, інваліда 2-ї групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 16 березня 2018 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Малишка від вул. Братиславська у напрямку пр-ту Броварського в місті Києві, допустила порушення вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), а саме: п.16.2 ПДР України - на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виразилось у тому, що остання, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, проявила неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись від вул. Братиславська в напрямку пр-ту Броварського проїзною частиною вул. А. Малишка, тобто, знаходячись на нерегульованому перехресті вул. А. Малишка та пр-т Броварський у місті Києві, виконуючи лівий поворот, допустила виїзд керованого нею автомобіля «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 на нерегульований пішохідний перехід, де в подальшому, вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.
Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи № 12-1/773 від 07.05.2018 року, у водія ОСОБА_3 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів - тобто, у даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , вимогам пункту 16.2 ПДР України.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 693/Е від 11.05.2018 року, потерпіла ОСОБА_6 , 1994 р.н., отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у переломі альвеолярного відростку верхньої щелепи в проекції 21, 22, 23 зубів з вивихом 22 зуба.Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме - заподіяння пішоходу ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 1 ст. 286 КК України визнала у повному обсязі та показала, що 16 березня 2018 року, о 08 годині 00 хвилин, вона їхала на роботу по вул. Малишка в м. Києві. Вона зупинилася на перехресті навпроти готелю «Братислава» та хотіла виконати поворот ліворуч, але в той день була погана погода, була погана видимість і вона пропусти одне авто, а потім хотіла пропустити інше. Авто, що їхало їй назустріч, в останній момент увімкнуло поворот праворуч у напрямку, куди вона також збиралась їхати. Були дві смуги для руху і вона не побачила потерпілу, внаслідок чого, її збила, від чого та впала. Крім того показала, що дійсно нею було порушено п. 16.2 ПДР України, вона не надала дорогу потерпілій, про що жалкує. Зокрема, зазначила, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, щиро каялася у скоєному та просила вибачення у потерпілої. Крім того, у судових дебатах прохала не позбавляти її права керування транспортним засобом, оскільки є інвалідом другої групи, на автомобілі їй легше пересуватися, за більше ніж 20 років водійського стажу вона жодного разу не порушувала ПДР України, зокрема, проживає зі своєю дочкою та має двох внуків, яких допомагає відвозити до навчальних закладів.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця ДТП від 16.03.2018 року; схеми пригоди; постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 23.03.2018 року; висновку експерта № 693/Е від 11.05.2018 року; висновку експерта № 12-1/773 від 07.05.2018 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила порушення безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до скоєного вину визнала повністю, щиро каялася у скоєному, просила вибачення у потерпілої, дані про ОСОБА_3 , а саме: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, є інвалідом 2 групи довічно.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Зокрема, цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 судом залишено без розгляду на підставі ч. 7 ст. 128 КПК за клопотанням потерпілої сторони, що не позбавляє її права пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Крім того, прокурор, захисник, обвинувачена у судових дебатах зазначили, що оскільки від потерпілої сторони надійшло клопотання про залишення цивільного позову без розгляду, то необхідно вирішити питання щодо зняття арешту з майна обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме з транспортного «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 , накладеного ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року.

Так, згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, ч. 7 ст. 128, ч. 1 ст. 174 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі триста п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 залишити без розгляду на підставі ч. 7 ст. 128 КПК, що не позбавляє її права пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений, згідно з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, на транспортний засіб «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , реєстраційна картка платника податків НОМЕР_3 скасувати.

Речовий доказ у справі, а саме: автомобіль марки «Заз Sens», н.з. НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_3 залишити у її власності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової авто-технічної експертизи № 12-1/773 від 07.05.2018 року в розмірі 1 144 грн. 00 коп. та судово-медичної експертизи № 693/Е від 11.05.2018 року в розмірі 1007 грн. 40 коп., а всього на загальну суму 2 151 грн. 40 коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 , захиснику, потерпілій, представнику потерпілої та прокурору.

Суддя