Справа №585/1677/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/360/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання в порядку виконання вироку щодо його переведення з Роменської ВК №56 до Бахмутської установи виконання покарань №6.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ст.537 КПК України передбачено вичерпний перелік питань, які суд має право вирішувати під час виконання вироків, і вирішення питання, пов`язаного з переведенням засудженого з однієї виправної колонії до іншої ним не передбачено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а матеріали справи направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд іншому складу суду.

В обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_8 зазначає, що відмовою в задоволенні його клопотання судом порушено вимоги п.14 ст. 7 КПК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», не дотримано положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів та рішень Європейського Суду з прав людини, невірно трактовано положення ст.93 КВК України, і таким рішенням йому відмовлено в правосудді. Вказує, що з цього питання декілька разів звертався до Міністерства юстиції України, але через те, що йому було відмолено, був змушений звернутися до суду. Крім того, зазначає, що його клопотання базується на конкретному рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Вінтман проти України» №28403/05.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2003 року ОСОБА_8 засуджений за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Призначене покарання відбуває в Роменській виправній колонії №56.

11 травня 2017 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області із клопотанням про вирішення питання в порядку виконання вироку щодо його переведення для подальшого відбування покарання з Роменської виправної колонії №56 до Бахмутської установи виконання покарань №6.

Відповідно до ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частин п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання із випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Таким чином, за змістом ст.537 КПК України перелік питань, які суд уповноважений вирішувати під час виконання вироків, є вичерпний та переведення засудженого для відбування покарання в іншій колонії, в ньому не передбачено.

Разом з тим, згідно ст.86 КВК України вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

У відповідності до ч.6 ст.88 КВК України порядок переміщення засуджених під вартою визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.93 КВК України, засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого. Переведення засудженого для дальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають подальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Наказом №680/5 від 27.02.2017 року, зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 28 лютого 2017 р. за № 265/30133, затверджені Положення про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення.

Згідно Розділу ІІ статті 3 Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, розгляд питань про переведення засуджених з однієї установи виконання покарань до іншої за межами зони діяльності одного міжрегіонального управління згідно з вимогами статей 57, 93 Кримінально-виконавчого кодексу України здійснюється Центральною комісією Міністерства юстиції України.

Згідно Розділу І статті 3 даного Положення, центральна комісія колегіальний орган, що утворюється у Міністерстві юстиції України, який розглядає скарги на рішення міжрегіональних комісій, здійснює направлення для відбування покарання окремо визначених осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту чи обмеження волі, їх переведення для відбування покарання з однієї установи виконання покарань до іншої.

Виходячи з аналізу наведених вище положень КПК України та зазначених нормативно-правових актів, питання щодо переведення засудженого для дальшого відбування покарання до УВП, які знаходяться у регіоні його місця проживання, не належить до компетенції суду, а є прерогативою відповідних органів, що утворюються та входять до складу Міністерства юстиції України.

Твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він декілька разів звертався до Міністерства юстиції України, але отримав відмову, не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Так, дійсно, в кінці 2016 року та на початку 2017 року засуджений звертався до Міністерства юстиції України із заявами про переведення його для відбування покарання з однієї виправної колонії до іншої, що також підтверджено листами-відповідями даного відомства (а.п.64-65, 67).

Як слідує з листів Мін`юсту, які були оголошені засудженому ОСОБА_8 , розпорядженням КМУ від 22.09.2016 №697-р «Питання Міністерства юстиції» та постановою КМУ від 18.05.2016 №343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» здійснення повноважень Державної пенітенціарної служби України припинено з 30.09.2016 року, а в частині реалізації державної політики в сфері виконання кримінальних покарань та пробації повноваження ДПСУ, що ліквідовувалося, передані Міністерству юстиції України.

Разом з тим, адресовані Міністерству юстиції України клопотання засудженого ОСОБА_8 не могли бути розглянуті по суті, що було обумовлено часом розробки уповноваженими підрозділами нормативно-правових актів, якими мало бути врегульовано питання переведення засуджених, проведення їх державної реєстрації відповідно до вимог закону, формування складів повноважних комісій тощо.

Таким чином, враховуючи, що наказом №680/5 від 27.02.2017 року затверджені Положення про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, засуджений ОСОБА_8 не позбавлений можливості у передбаченому законом порядку звернутися до компетентного органу Міністерства юстиції України з клопотанням про переведення його з одної УВП до УВП, яка знаходиться у регіоні його місця проживання.

Посилання засудженого щодо можливості застосування міжнародних договорів та рішень Європейського Суду з прав людини по конкретній справі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки переведення осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком суду в установах по виконанню покарань для відбування покарання з однієї установи виконання покарань до іншої, до компетенції суду не відноситься.

На підставі викладеного, доводи засудженого ОСОБА_8 про незаконність ухвали суду першої інстанції та недотримання вимог національного та міжнародного законодавства, які б могли стати підставою для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, свого підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання в порядку виконання вироку, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4