Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
Справа № 490/8043/18
н/п 1-кп/490/820/2018
В И Р О К
Іменем України
28 вересня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000174, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Коларівка Вітовського району Миколаївської області, є громадянином України, неодруженим, має спеціальну середню освіту, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проходить військову службу на посаді начальника електростанції лінійно-кабельного відділення зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2017 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні матрос на посаді начальника електростанції лінійно-кабельного відділення зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання в Миколаївській область Вітовський район, село Коларівка до 20 год. 00 хв. 30 січня 2018 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю, від надання показань в судовому засіданні відмовився.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, в силу ст.89 КК України, є раніше не судимим, а також його безпосередню участь у бойових діях в зоні антитерористичної операції, продовженні військової служби на посаді начальника електростанції лінійно-кабельного відділення зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Обставини, що обтяжують покарання - відсутні. Як обставину, що його пом`якшує суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття обвинуваченого. Відповідно до довідок з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 та Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 на відповідних обліках не перебуває.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до нижньої межі санкції, встановленої ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим, має постійне місце проживання, щиро покаявся у вчиненому злочині, самостійно припинив вчинення кримінального правопорушення та з`явився до органу досудового розслідування, на даний момент продовжує виконувати військовий обов`язок, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1