Справа № 0907/1-233/2011
Провадження № 11/779/11/2018
Категорія ст. 366 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_7 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2018 року про відмову в задоволенні його клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК повернуто керівнику Івано-Франківської місцевої прокуратури для організації додаткового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, що вказані в мотивувальній частині ухвали.

На дану ухвалу ОСОБА_7 26.01.2018 року подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просить про поновлення строку на її апеляційне оскарження.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення пропущеного ним строку на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року, а його апеляційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року, яка подана 26 січня 2018 року визнано такою, що не підлягає розгляду.

Суд своє рішення мотивував тим, що в матеріалах кримінальної справи міститься розписка про отримання ОСОБА_7 копії ухвали суду від 23.09.2016 року, яку він отримав 26.09.2016 року. Апеляцію на дану ухвалу суду, в інтересах ОСОБА_7 подав адвокат ОСОБА_8 30.09.2016 року. 24 жовтня 2016 року ОСОБА_7 подав заперечення на апеляцію свого захисника, в якій просив суд залишити її без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування без змін.

Таким чином, коли суду не було представлено доказів того, що апеляція на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року, яка подана 26 січня 2018 року, подана з пропущенням строку на її подання з поважних причин, тому було обґрунтовано відмовлено в поновленні строку.

На дану постанову заявник ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вважає оскаржувану постанову незаконною, недостатньо обґрунтованою і такою, яка підлягає скасуванню.

Просить постанову скасувати, постановити нову ухвалу, якою поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження та визнати його апеляцію такою, що підлягає розгляду.

В засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_7 не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти доводів апелянта, постанову вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Цим же вимогам мають відповідати ухвали та постанови суду першої інстанції.

Законним визнається вирок, постанова чи ухвала суду, коли вони постановлені за умови правильного застосування норм матеріального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до п. 15 Перехідних положень КПК 2012 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень ВСУ у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Тому дана апеляція розглядається за КПК від 28.12.1960 року.

Відповідно до ст.353 ч.1-4 КПК України (в редакції 1960 року) у разі подання апеляції з пропуском встановленого статтею 349 цього Кодексу строку і при відсутності клопотання про його відновлення апеляція постановою головуючого визнається такою, що не підлягає розгляду. У разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. Питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , за ст.27 ч.3, ст.28 ч.2, ст.366 ч.2 КК України повернуто керівнику Івано-Франківської місцевої прокуратури для організації додаткового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, що вказані в мотивувальній частині ухвали.

В матеріалах кримінальної справи міститься розписка про отримання ОСОБА_7 копії ухвали суду, яку він отримав 26.09.2016 року (а.с.170). Апеляцію на згадану ухвалу суду подав адвокат ОСОБА_8 30.09.2016 року. 24 жовтня 2016 року ОСОБА_7 подав заперечення на дану апеляцію ,в якій просив суд залишити апеляцію без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року без змін (а.с 180).

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не представлено доказів того, що апеляційна скарга на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року, яка подана 26 січня 2018 року подана з пропущенням строку на її подання з поважних причин, а тому суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали і визнав апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 353 КПК (в ред. 1960 року), за результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновлює пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень закону суддею Івано-Франківського міського суду при винесенні постанови від 23 травня 2018 року.

Тому, ті обставини, на які покликається апелянт ОСОБА_7 у своїй апеляції, не є порушеннями, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного, апеляція ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, тому постанову Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 366, 377, 347-355 КПК (в редакції 1960 року), п.п. 11, 15 розд.11 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляцію ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду від 23.09.2016 року без змін.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5