Справа № 384/3/18
Провадження № 1-кп/386/31/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 22.09.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 та в АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою середньою загальноосвітньою освітою, не працюючого, неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, проживаючого зі співмешканкою ОСОБА_9 та малолітніми дітьми останньої: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інших утриманців не маючого, інвалідності не маючого, не військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, власного майна та доходу не маючого, раніше судимого: 25.10.2007 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області по ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням одного року іспитового строку; 25.12.2012 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області по ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років; 07.11.2016 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік один день, звільненого 05.09.2017 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:
ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за таких обставин.

19 вересня 2017 року ОСОБА_7 близько 01 год. 00 хв. прийшов до домоволодіння ОСОБА_13 , розташованого по АДРЕСА_3 , з метою отримання компенсації за зникле зерно у ОСОБА_14 , де штовхнув вхідні двері, після чого ті відкрились. Зайшовши до будинку вказаного домоволодіння, в якому в одній з кімнат знаходився ОСОБА_13 разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_13 , з яким почав суперечку з приводу зниклого зерна у ОСОБА_14 , при цьому світив в очі ліхтариком та вимагав відшкодування зниклого зерна. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_7 пішов у іншу кімнату та побачив там мотоцикл марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який належав на праві приватної власності ОСОБА_16 , після смерті якої, перейшов у спадщину ОСОБА_6 , який в свою чергу продав мотоцикл без оформлення договору купівлі-продажу ОСОБА_13 . Маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи його, діючи з непрямим умислом, оскільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, всупереч волі ОСОБА_13 викотив зазначений мотоцикл з житлового будинку та розпорядився на свій власний розсуд, а саме: закотив до домоволодіння ОСОБА_14 , де проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та в подальшому продав ОСОБА_17 , чим завдав збитки на суму 5225 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, не визнав. Суду показав, що приблизно 17 вересня 2017 року від матері його співмешканки ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , дізнався, що співмешканець останньої ОСОБА_18 разом з ОСОБА_13 викрали належні їй вісім мішків зерна, після чого вночі 19 вересня 2017 року вирішив піти до ОСОБА_13 та вирішити питання за зерно, а саме: забрати мотоцикл в рахунок компенсації викраденого зерна, на що напередодні ОСОБА_13 надав згоду. Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_13 , що розташоване по АДРЕСА_3 , підійшов до житлового будинку, постукав у вікна, через яке побачив як в одній з кімнат ОСОБА_13 та ОСОБА_15 вживали горілку. Після цього, підійшов до вхідних дверей, які були без скла та рукою штовхнув їх і ті відчинились. Зайшовши до будинку в одній з кімнат побачив ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. В будинку він просив ОСОБА_13 вирішити питання щодо компенсації викраденого зерна і той погодився віддати в рахунок викраденого майна свій мотоцикл марки "Восход", що знаходився в іншій кімнаті будинку та допоміг йому викотити мотоцикл на подвір`я. Потім він закотив мотоцикл до подвір`я ОСОБА_19 , де й залишив, а вранці того ж дня продав хлопцю на ім`я ОСОБА_20 , що проживав неподалік за 450 грн., а виручені кошти витратив на свою сім`ю. Зазначив, що умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом у нього не було, просив суворо його не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в повному обсязі доведена та підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні та перевірених судом під час судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що восени 1988 року він придбав мотоцикл марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який зареєстрований був на його матір ОСОБА_16 , яка померла, однак після прийняття спадщини він мотоцикл на себе не переоформив. У 1999 році він як законний володілець продав мотоцикл ОСОБА_21 . Мотоцикл продав в усній формі, віддав Комісару Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а той сплатив йому кошти. Після цього, бачив як ОСОБА_22 їздив цим мотоциклом. Ніяких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показав, що проживає в с. Станкувате Вільшанського району Кіровоградської області. Біля нього проживав ОСОБА_7 по вул. Молодіжній, разом з ОСОБА_9 , який іноді проходив повз його житла. Щодо незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_24 нічого не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що проживає в с. Станкувате Вільшанського району Кіровоградської області. Біля нього проживав ОСОБА_7 по вул. Молодіжній, разом з ОСОБА_9 , який іноді проходив повз його житла. Проживав ОСОБА_24 в с. Станкувате приблизно 10 днів. Щодо незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_24 нічого не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що приблизно два тижні проживала без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_7 біля своєї матері ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 . Приблизно у кінці 2017 року ОСОБА_13 віддав ОСОБА_24 мотоцикл взамін за викрадене ним зерно у її матері. Розмова, під час якої, ОСОБА_13 дозволив забрати мотоцикл, відбулася у подвір`ї матері, де був також присутній співмешканець матері - ОСОБА_15 та ОСОБА_7 . ОСОБА_13 та ОСОБА_26 привів обвинувачений з метою вирішення питання компенсації за викрадене зерно. ЇЇ матір звинуватила у крадіжці зерна ОСОБА_13 та ОСОБА_26 , на що ОСОБА_27 сказав її матері, що за викрадене зерно віддасть мотоцикл. ОСОБА_18 під час розмови пообіцяв повернути матері кошти, що пізніше й було ОСОБА_28 зроблено. ОСОБА_29 ніч, як ОСОБА_24 забрав у Комісара мотоцикл, вона знаходилась вдома матері, дізналась про цю подію лише після обіду наступного дня, оскільки побачила на подвір`ї мотоцикл. Запитала у ОСОБА_24 де взявся в подвір`ї мотоцикл, на що той повідомив, що ОСОБА_22 віддав мотоцикл за викрадене зерно. Мотоцикл забрав у Комісара в коридорі житлового будинку. Потім ОСОБА_24 продав мотоцикл сусіду ОСОБА_30 за 400 грн., а кошти віддав матері ОСОБА_31 . Матір з приводу крадіжки зерна до правоохоронних органів не зверталась. Комісар не приходив до них та не просив, щоб йому повернули мотоцикл. Коли ж вона ходила наступного дня до Комісара, з метою запитати про мотоцикл, то той їй повідомив, що сам віддав мотоцикл за зерно. Будь-які договори її матір та ОСОБА_22 не укладали. Комісар документи ОСОБА_24 на мотоцикл не передавав. Розмови, при якій би її матір давала вказівку ОСОБА_24 забрати мотоцикл, не чула.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що проживає по АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_14 у цивільному шлюбі, де також проживав ОСОБА_24 разом з дочкою його співмешканки ОСОБА_32 . Приблизно восени 2017 року близько 22 год. прийшов до ОСОБА_13 , який проживав по тій же вулиці. Комісар запросив його випити горілку, на що він погодився і вони зайшли в будинок, де випили приблизно по 150 грам горілки та залишився відпочивати. Після 24 години почув стукіт у двері будинку, потім почув удар, після чого двері відчинились і до кімнати будинку, де перебував з ОСОБА_22 , зайшов ОСОБА_24 , який почав світити їм в очі ліхтариком, оскільки вони на встигли увімкнути у кімнаті світло. ОСОБА_24 впізнав по голосу. ОСОБА_24 вигукнув "хлопці забігайте", однак в будинок зайшов один. Потім ОСОБА_24 почав світити ліхтариком по іншим кімнатам та побачивши в одній з кімнат мотоцикл марки «Восход», сказав, що забирає мотоцикл в рахунок боргу за зерно. Комісар будучи шокованим стояв і нічого не говорив, а ОСОБА_24 через вхідні двері будинку, по сходах, викотив мотоцикл на подвір`я. ОСОБА_24 дозвіл на взяття мотоцикла ОСОБА_22 не надавав. Потім він вийшов на подвір`я та побачив, як ОСОБА_24 покотив мотоцикл з подвір`я в сторону дороги, будь-яких інших осіб не бачив. Мотоцикл був у неробочому стані, однак був зібраний. Він особисто ОСОБА_24 опір ніякий не чинив, оскільки мотоцикл не його. Приблизно о 3 годині ночі повернувся до себе додому, де в подвір`ї побачив той самий мотоцикл, котрий ОСОБА_24 забрав у Комісара. Близько о 8 годині мотоцикла в подвір`ї вже не було. ОСОБА_24 говорив, що забрав мотоцикл за зерно, яке нібито ОСОБА_22 викрав у ОСОБА_19 та продав мотоцикл іншій особі. За який борг, чи за яке зерно ОСОБА_24 забрав мотоцикл йому достеменно не відомо, однак приблизно за п`ять днів по події, що відбулася у будинку ОСОБА_22 , він брав у домоволодінні, де проживає разом з ОСОБА_33 приблизно три відра кукурудзи, яку передавав Комісару, щоб той її продав. Виручені кошти ОСОБА_22 віддав йому. Комісар зерно у борг в ОСОБА_19 не брав.

Під час додаткового допиту свідка ОСОБА_15 , останній показав, що не знає чи відбувалась у подвір`ї його співмешканки розмова за участю Комісара і при такій розмові він присутній не був. Про те, чи мав намір Комісар розраховуватись за зерно своїм мотоциклом, йому не відомо і такої розмови не чув.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що проживає по АДРЕСА_2 , разом зі співмешканцем ОСОБА_15 , де також проживав ОСОБА_24 разом з її дочкою ОСОБА_32 . У вересні 2017 року вона виявила, що у її домоволодінні хтось викрав вісім мішків різного зерна (кукурудзи, пшениці, ячменю), після чого повідомила дочці та ОСОБА_24 . ОСОБА_24 запитав у неї хто міг викрасти зерно, на що вона відповіла, що крадіжку міг вчинити ОСОБА_27 , оскільки останній часто проїжджав біля її домоволодіння на велосипеді. Після цього, ОСОБА_24 пішов до ОСОБА_22 та привів останнього разом з її співмешканцем ОСОБА_15 до її домоволодіння. Знаходячись на подвір`ї ОСОБА_22 та ОСОБА_28 зізналися, що дійсно частину зерна викрали саме вони. Своєму співмешканцю ОСОБА_28 вона пробачила, однак на її претензію повернути зерно ОСОБА_22 сказав, що грошей у нього не має, а має у власності лише мотоцикл, який продасть та розрахується за зерно. Того ж дня вона мотоцикл не забрала, лише через день, ОСОБА_24 за її проханням забрав мотоцикл, який вранці бачила на своєму подвір`ї, однак в обід мотоцикла вже не було. Як їй потім стало відомо, ОСОБА_24 цей мотоцикл продав ОСОБА_30 за 400 грн. О котрій годині ОСОБА_24 забрав мотоцикл у ОСОБА_22 їй не відомо. Виручені кошти ОСОБА_24 витратив на їх сім`ю на купівлю продуктів харчування. Вона до поліції з приводу крадіжки зерна не зверталась, оскільки ОСОБА_22 пообіцяв, що відшкодує його вартість. Вона до ОСОБА_22 з проханням, щоб той віддав їй мотоцикл не зверталась, будь-яких письмових договорів з ОСОБА_22 не укладала, оскільки мотоцикл був зареєстрований на іншу особу. В ту ніч, коли ОСОБА_24 забрав мотоцикл, її співмешканець зловживав алкоголем та знаходився у Комісара. Після події ОСОБА_22 не просив повернути мотоцикл.

На питання прокурора свідок зазначила, що під час розмови з Комісаром, яка відбулась у подвір`ї її домоволодіння, ОСОБА_22 сказав, що віддає їй мотоцикл в рахунок зниклого її зерна.

Під час одночасного допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , ОСОБА_18 показав, що не чув розмови у подвір`ї його співмешканки за участю Комісара в присутності ОСОБА_24 та ОСОБА_34 , оскільки був напередодні побитий та в стані алкогольного сп`яніння, однак така розмова відбулася. ОСОБА_35 вказала, що її співмешканець знаходився при розмові на відстані 2-ох метрів від неї, міг не чути розмови, оскільки був побитий. ОСОБА_18 вказав, що брав у домоволодінні ОСОБА_19 лише 3 відра зерна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 суду показав, що проживав по АДРЕСА_4 . Одного дня приблизно в кінці літа 2017 року близько о 10 год. зайшов до ОСОБА_19 , де на подвір`ї побачив мотоцикл марки «Восход». ОСОБА_24 повідомив, що мотоцикл буде здавати на металобрухт, у зв`язку з чим, він попросив продати мотоцикл йому. ОСОБА_24 погодився на пропозицію та продав йому мотоцикл за 400 грн. Мотоцикл був несправним, колеса були спущені, однак знаходився у зібраному стані. Ніяких розписок ОСОБА_24 не давав, договір не укладали. ОСОБА_24 говорив, що мотоцикл належить йому, який він забрав за борг та пообіцяв документи на мотоцикл принести увечері того ж дня. Наступного дня він повністю відремонтував мотоцикл, однак через два дні подзвонили з поліції та повідомили, що цей мотоцикл викрадений. Після цього він мотоцикл відвіз до поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 суду показав, що восени 2017 року близько о 21-22 годині він, знаходячись за місцем свого проживання, почув стукіт в двері. Відчинивши двері побачив ОСОБА_24 , який запитав де йому знайти ОСОБА_26 та ОСОБА_13 . Він запитав у ОСОБА_24 , що сталось, на що останній повідомив, що ці особи викрали у ОСОБА_28 Тамари зерно. Наступного дня біля магазину, що розташований по вул. Вербовій, йому ОСОБА_22 повідомив, що ОСОБА_24 у нього забрав посуд та мотоцикл. Також ОСОБА_22 говорив, що невідомі особи вирвали скобу в його будинку та забрали мобільний телефон, однак увечері повідомляв, що телефон знайшовся в будинку. Напередодні цієї події бачив, як ОСОБА_24 разом з ОСОБА_28 та ОСОБА_22 йшли вулицею Вербова до домоволодіння ОСОБА_19 , при цьому ОСОБА_28 та ОСОБА_22 були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_24 повідомив, що ОСОБА_28 та ОСОБА_22 викрали зерно у ОСОБА_19 , однак ОСОБА_28 та ОСОБА_22 нічого не говорили. ОСОБА_18 йому розповідав, що брав зерно у ОСОБА_19 у кількості два мішки та разом з Комісаром продали його.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що у його володінні є мотоцикл марки "Восход 3М", який його брат придбав у 1998 році у ОСОБА_38 та передав йому. Цей мотоцикл він разом зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу зберігав у своєму житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , оскільки не їздив ним з 2010 року. 19 вересня 2017 року приблизно о 01 годині ОСОБА_24 , шляхом вибиття дверей, вломився до його житлового будинку, де він в одній з кімнат перебував разом з ОСОБА_15 з яким вживали горілку, яку він придбав за власні кошти та випили приблизно 0,5 літри горілки. Вхідні двері та двері між верандою та коридором були зачинені на засувку. ОСОБА_24 відразу зайшов до тієї кімнати, де він знаходився з ОСОБА_28 , і оскільки світло було вимкнуте, почав світити йому в очі ліхтариком та погрожуючи побиттям і штовхаючи, сказав, що забирає мотоцикл, що знаходився в іншій кімнаті. З кімнати не виходив, так як злякався. ОСОБА_24 говорив, щоб той не забирав мотоцикл, однак ОСОБА_24 викотив мотоцикл з будинку на подвір`я. Через деякий час ОСОБА_28 пішов додому. Вже вранці на подвір`ї він побачив слід від протектора шин мотоцикла та виявив відсутність у будинку мобільного телефону та посуду. Наступного дня, біля магазину ОСОБА_39 , обвинувачений та інший чоловік на ім`я ОСОБА_40 чи ОСОБА_41 , якого називали "студент", підійшли до нього та ОСОБА_24 обвинуватив його у викрадені зерна разом з ОСОБА_15 , а також вимагали віддати Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказав, що зерно у сім`ї ОСОБА_28 не викрадав, в їх подвір`ї ніколи не був, і йому зерно не потрібно. Вважає, що ОСОБА_24 прийшов до нього забирати мотоцикл, оскільки все знав про нього, можливо ОСОБА_18 розповів. Мотоцикл ОСОБА_24 продав ОСОБА_30 по ціні металолому за 450 грн. Дозвіл забрати мотоцикл та дозвіл на користування мотоциклом нікому не надавав, як і не надавав ОСОБА_24 . Кошти собі для прожиття заробляв особисто.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.09.2017 року з доданими до нього фототаблицями, оглянуто прилеглий майданчик до адміністративної будівлі Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, де також за згодою ОСОБА_13 було оглянуто мотоцикл марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 " (а.с. 8-13 т. 1).

Згідно протоколу огляду місця події від 22.09.2017 року з доданими до нього фототаблицями, оглянуто будинок, який розташований по АДРЕСА_3 , де встановлено відсутність мотоцикла марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 " (а.с. 15-20 т. 1).

Як вбачається з копії доручення, посвідченого 16.04.1999 року приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу в Кіровоградській області ОСОБА_42 , власником мотоцикла марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 " ОСОБА_16 було надано право керувати зазначеним мотоциклом ОСОБА_13 строком до 16.04.2002 року (а.с. 30 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_16 померла, про що свідчить копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 35 т. 1).

Відповідно висновку експерта №526 від 27.09.2017 року, вартість мотоцикла марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", яким незаконно заволодів ОСОБА_7 , станом на момент вчинення злочину, становить 5225 грн. (а.с. 53-60 т. 1).

Постановою від 29.09.2017 року мотоцикл марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", визнано речовим доказом та передано на зберігання фактичному користувачу ОСОБА_13 (а.с. 63-65 т. 1).

При проведенні слідчого експерименту від 26.09.2017 року за участю ОСОБА_13 , який фіксувався протоколом та технічним засобом, останній детально розповів та показав, як в його житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 незаконно заволодів мотоциклом марки "Восход 3М", а саме: повідомивши, що забирає мотоцикл за те, що той викрав зерно, без згоди ОСОБА_13 , викотив мотоцикл на подвір`я та розпорядився на свій розсуд (а.с. 70-72 т. 1).

При проведенні слідчого експерименту від 26.09.2017 року за участю ОСОБА_15 , який фіксувався протоколом та технічним засобом, останній детально розповів та показав, як в житловому будинку ОСОБА_13 , розташованому в смт. Вільшанка Кіровоградської області, ОСОБА_7 незаконно заволодів мотоциклом марки "Восход 3М", а саме: повідомивши, що забирає мотоцикл за крадіжку зерна та без згоди ОСОБА_13 , викотив мотоцикл на подвір`я та розпорядився на свій розсуд (а.с. 74-76 т. 1).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2017 року, ОСОБА_13 вказав на фото №3 на якому зображений ОСОБА_7 та повідомив, що саме цей чоловік незаконно заволодів його мотоциклом (а.с. 78-81 т. 1).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2017 року, ОСОБА_43 вказав на фото №2 на якому зображений ОСОБА_7 та повідомив, що саме цей чоловік продав йому мотоцикл марки «Восход-3М» (а.с. 85-88 т. 1).

Прокурор в судовому засіданні стверджував у доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та вважав за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Захисник в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в суді не доведена. ОСОБА_7 мотоцикл забрав у ОСОБА_13 без мети незаконного заволодіння цим транспортним засобом, оскільки такий забрав лише з тією метою, щоб компенсувати ОСОБА_31 шкоду за викрадене у неї зерно Комісаром. Просив виправдати обвинуваченого.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Наведені докази у сукупності не викликають сумніву, є достовірними, належними, об`єктивними та допустимими, не суперечать один одному, та повністю узгоджуються між собою.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв вказаний злочин, так як забрав мотоцикл без прямого умислу направленого на незаконне заволодіння мотоциклом, яким користувався ОСОБА_22 , а лише з метою компенсації шкоди, заподіяної останнім ОСОБА_31 , оскільки як вбачається з п. 1 примітки до ст. 289 КК України, під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Аргументи ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_13 надав йому дозвіл забрати мотоцикл спростовуються показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які вказали, що перед заволодінням мотоциклом в житловому будинку ОСОБА_13 , останній не надавав такої згоди ОСОБА_7 . Сам обвинувачений в своїх показав також зазначив, що ОСОБА_13 погодився віддати мотоцикл ОСОБА_14 , а не йому.

ОСОБА_14 в своїх показах плуталась та змінювала деякі факти, оскільки спочатку зазначала, що ОСОБА_13 сказав, що сам продасть мотоцикл, а виручені кошти поверне їй, а згодом вказала на те, що ОСОБА_13 повідомив, що їй особисто віддасть свій мотоцикл.

Як встановлено з показів обвинуваченого та свідків, жодних договорів або домовленостей між ОСОБА_13 та обвинуваченим, не укладалось.

Покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 про обставини незаконного заволодіння мотоциклом ОСОБА_24 , узгоджуються між собою, не суперечать один одному.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином.

Пом`якшуючих покарання обставин відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно довідки-характеристики та довідки про склад сім`ї за №219, виданих 28.09.2017 року Станкуватською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_7 проживає в с. Станкувате Вільшанського району Кіровоградської області разом зі співмешканкою ОСОБА_9 та трьома малолітніми дітьми останньої: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 124, 125 т. 1).

Як вбачається з довідки-характеристики за №287 та довідки за №7332, виданих 02.11.2017 року виконавчим комітетом Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_7 зареєстрований по АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входить дід ОСОБА_44 , характеризується обвинувачений посередньо (а.с. 133, 134 т. 1).

Відповідно довідок Вільшанської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №1274 від 27.09.2017 року та Апостолівської центральної районної лікарні Дніпропетровської області за №447 та №499 від 20.12.2017 року, ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 127, 129, 130 т. 1).

Згідно з вимогами ДІП КП «102» НП України, ДІП КП «102» ГУНП в Кіровоградській області, ДІП КП «102» ГУНП в Дніпропетровській області та копій вироків Апостолівського районного суду Дніпропетровської області і Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_7 тричі судимий, останній раз - 07.11.2016 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік один день (а.с. 155-158, 161-168, 171-174 т. 1).

Як вбачається з копії довідки про звільнення серії ВІН №015035, ОСОБА_7 05.09.2017 року був звільнений по закінченню строку відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2016 року (а.с. 123 т. 1).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не має інвалідності, раніше неодноразово судимий, вчетверте вчинив новий злочин за короткий проміжок часу після відбуття покарання у виді позбавлення волі, який склав 14 днів з дня звільнення, вчинив умисний, закінчений злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає разом зі співмешканкою та її трьома малолітніми дітьми, інших утриманців не має, пільг не має, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

В Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_7 надану Вільшанським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якій зазначено, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (а.с. 81-84 т. 2).

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, який не визнав вину, враховуючи позицію потерпілого, який заявив про відсутність претензій до обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, що цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, без конфіскації майна, оскільки наявність такого в обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не встановлено, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, неодноразово вчиняв умисні злочини, за що був засудженим, після відбуття покарання на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин, характеризується посередньо.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі, як вбачається з обвинувального акту, відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

До набрання обвинувальним вироком законної сили обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути переведений у місце позбавлення волі в іншу місцевість (ч. 5 ст. 535 КПК України).

Обвинувачений ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні утримується під вартою з моменту затримання, а саме: з 08 години 30 хвилин 20 грудня 2017 року (а.с. 186 т. 1), а тому початок строку відбування покарання має рахуватись з цієї дати.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином, враховуючи норми ч. 5 ст. 535 КПК України, суд приходить до висновку, що в строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 20.12.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи призначення судом покарання у виді позбавлення волі та з метою можливості подальшого виконання вироку суду, враховуючи існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою, до виконання вироку в порядку ст.ст. 534, 535 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання по ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, до виконання вироку в порядку ст.ст. 534, 535 КПК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання у вказаному кримінальному провадженні, тобто з 20 грудня 2017 року.

Речові докази по справі, а саме:

- мотоцикл марки "Восход 3М" 1988 року випуску, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_13 залишити йому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1