Постанова
Іменем України
19 червня 2018 року

м. Київ
справа № 187/1221/16-к
провадження № 51-2728км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000003 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Топчине Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року клопотання загальних зборів трудового колективу комунального закладу освіти «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради та адвоката ОСОБА_7 задоволено. Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ст. 47 цього Кодексу. Кримінальне провадження № 0000003 щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрито з передачею ОСОБА_6 на поруки трудового колективу комунального закладу освіти «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а ухвала місцевого суду від 07 лютого 2017 року без змін.
Суд першої інстанції постановив вважати доведеним, що ОСОБА_6 вчинила службову недбалість, а саме неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України.
Так, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, вчинила злочин за наступних обставин.
16 листопада 2015 року між Магдалинівським НРЦ в особі директора ОСОБА_6 (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалпромінвест" (далі ТОВ "Укрметалпромінвест") в особі директора ОСОБА_8 (продавець) укладено договір № 16-10-15/1 купівлі-продажу автомобіля ГАЗ 32212 загальною вартістю 379 000 грн.
17 листопада 2015 року ОСОБА_6 з метою виконання умов договору видала кастелянці Магдалинівського НРЦ ОСОБА_9 довіреність серії АЕ № 000001 з терміном дії до 27.11.2015, відповідно до якої вона уповноважена на отримання від ТОВ "Укрметалпромінвест" автомобіля ГАЗ 32212.
23 листопада 2015 року Департаментом освіти і науки Дніпропетровської обласної адміністрації, якому в своїй діяльності підпорядкований Магдалинівський НРЦ, на рахунок Магдалинівського НРЦ згідно поданої останнім заявки на фінансування № 4 від 16 листопада 2015 року було перераховано кошти в сумі 379 000 грн.
25 листопада 2015 року ОСОБА_6 , будучи службовою особою, директором Магдалинівського НРЦ, тобто особою, яка постійно займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, перебуваючи у приміщенні бухгалтерії адміністративної будівлі Магдалинівського НРЦ зажадала від кастелянки закладу ОСОБА_9 виконати у представленій видатковій накладній № РН-0000002 від 25 листопада 2015 року, що видана ТОВ "Укрметалпромінвест", у відповідному розділі підпис про те, що нею отримано обумовлений договором автомобіль ГАЗ-32212 загальною вартістю 379000 грн., який не було поставлено до Магдалинівського НРЦ, що остання і зробила.
26 листопада 2015 року ОСОБА_6 у денний час доби, знаходячись у приміщенні свого службового кабінету, достовірно знаючи, що автомобіль ГАЗ 32212 фактично до закладу не поставлений та передплата за товар відповідно до умов договору та діючого законодавства не передбачена, діючи усупереч інтересам служби, неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки у результаті недбалого до них ставлення, передбачаючи і усвідомлюючи настання негативних наслідків у вигляді не виконання ТОВ "Укрметалпромінвест" умов договору, маючи реальну можливість виконати свої службові обов`язки як того вимагає Статут підприємства, договір № 16-10- 15/1 та ПКМУ №117 від 23 квітня 2014 року "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти", підписала платіжне доручення № 757 від 25 листопада 2015 року та надала його до Управління Державної казначейської служби України у Магдалинівському районі Дніпропетровської області разом з видатковою накладною № РН-0000002 від 25 листопада 2015 року з недостовірними відомостями щодо отримання Магдалинівським НРЦ автомобіля ГАЗ 32212.
У подальшому, 26 листопада 2015 року на підставі зазначених документів на рахунок ТОВ "Укрметалпромінвест" безпідставно перераховано грошові кошти у розмірі 379 000 грн. Внаслідок таких дій ОСОБА_6 державі в особі Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації завдано збиток у розмірі 379 000 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , дійшов помилкового висновку про залишення ухвали місцевого суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України без змін, оскільки, на думку прокурора, судом у повній мірі не враховано, що члени колективу Комунального закладу освіти «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр» підпорядковані ОСОБА_6 за посадою і перебувають у службовій залежності від неї, а тому, на думку прокурора, вони не зможуть вчиняти на неї виховний вплив. Крім того у рішеннях не зазначено на який строк передано на поруки ОСОБА_6 .
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 просила ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо неї залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 частково підтримав касаційну скаргу, просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Суду
Висновки суду про наявність підстав для передачі ОСОБА_6 на поруки трудовому колективу Комунального закладу освіти «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради ґрунтуються на законі та матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їх клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, трудовий колектив Комунального закладу освіти «Магдалинівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради звернувся з клопотанням до Петриківського районного суду Дніпропетровської області про передачу ОСОБА_6 на поруки. При цьому протокол зборів та клопотання трудового колективу містять усі необхідні реквізити, а їх зміст відповідає вимогам ст. 47 КК України.
Підстав сумніватись у достовірності вказаних у них відомостей, в тому числі факту проведення зборів, судом не виявлено. При цьому, висловлюючи твердження про те, що оскільки ОСОБА_6 є керівником організації, то відповідно підпорядкований їй колектив не може здійснювати щодо неї виховні заходи, прокурором не взято до уваги положення кримінального та кримінального процесуального законодавства, які не містять будь-якої заборони передачі директора на поруки колективу.
Так, аналогічний довід прокурора був предметом перегляду суду апеляційної інстанції, який правильно зазначив, що досліджені судом обставини і мотиви вчинення злочину, відношення ОСОБА_6 до вчиненого, дані про її особу, характер та послідовність її дій на зменшення шкідливих наслідків злочину, не дають підстав вважати, що трудовий колектив закладу, більшість (62 особи) якого підтримали клопотання, не спроможний мати належний виховний вплив. Перебування ОСОБА_6 на керівній посаді в установі, колективу якої вона передається на поруки за їх клопотанням, не є перешкодою для її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.
За таких обставин суд, установивши, що ОСОБА_6 вперше вчинила злочин, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, щиро покаялася, мав підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки.
Доводи прокурора щодо незазначення судами строку, на який ОСОБА_6 передано на поруки, є обґрунтованими, однак зазначене порушення не є таким, що тягне за собою безумовне скасування судових рішень. Крім того, ст. 47 КК України чітко передбачено, що особа, яку звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням, має протягом року з дня передачі її на поруки виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру та не порушувати громадський порядок. Тобто строк, на який особа передається на поруки, точно зазначено у ст. 47 КК України і він становить один рік.
Апеляційний суд перевірив ухвалу місцевого суду за доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора, які аналогічні за змістом доводам його касаційної скарги, і з наведенням переконливих аргументів залишив скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.
Не знайшли свого підтвердження і доводи прокурора у суді касаційної інстанції про невідповідність судових рішень роз`ясненням, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відовідальності».
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у касаційній скарзі, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3