УХВАЛА

09 липня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старшого, лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області старший, лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 06 липня 2018 року, приблизно о 17 год. 50 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку №328, що знаходиться по вул. Соборна у м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, застосувавши насильство до потерпілої ОСОБА_7 , яке не було небезпечним для її життя чи здоров`я, та виразилось у нанесенні останній одного удару кулаком в область потиличної ділянки голови, у результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, осадження обличчя справа, відкрито викрав, зірвавши з шиї, належний останній золотий ланцюжок 585 проби вагою 7,78 г вартістю 4 747,5 грн. та золотий кулон 585 проби вагою 2 г вартістю 1 220,4 грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди у загальному розмірі 5 967,9 грн.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: показаннями потерпілої, даними протоколу пред`явлення для впізнання, проведеного з потерпілою за участю понятих, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

06.07.2018 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст.208 КПК України та 07.07.2018 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст.177 КПК України є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків ОСОБА_5 , перебуваючи на стадії притягнення до кримінальної відповідальності (22.12.2017 до Рівненського міського суду відповідно до вимог ст.291 КПК України скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт відносно останнього, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який на даний час перебуває на розгляді), належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин проти власності відносно жінки похилого віку.

При цьому, під час судового розгляду Рівненським міським судом кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , за фактом шахрайства, за ч.1 ст.190 КПК України, останній жодного разу за викликами до суду на судові засідання не з`явився. У зв`язку з чим, судом до останнього неодноразово було застосовано приводи, які працівниками поліції через відсутність його за місцем проживання виконані не були, що можна розцінювати як переховування останнього від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. У зв`язку з чим, прокурором підготовлено клопотання про оголошення обвинуваченого у розшук та зупинення судового провадження.

Водночас, відсутність у ОСОБА_5 офіційного працевлаштування та постійних стабільних доходів свідчить про те, що грошові кошти на проживання останній отримує шляхом вчинення злочинів.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 за вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строком до 6 років позбавлення волі, відсутність таких стримуючих факторів як постійне місце роботи та незадовільний майновий стан, відсутність сім`ї та міцних соціальних зв`язків, є підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати свою злочинну діяльність, вчинивши інше кримінальне правопорушення.

Обгрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів - застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене та те, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням волі, не зможуть гарантувати виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання заперечили. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арештую.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що в проваджені слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004091 від 06.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

07.07.2018 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст.208 КПК України.

07.07.2018 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідпо до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він працездатний, неодружений, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, не має на утриманні малолітніх дітей. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання строком до 6 років позбавлення волі, а також, що ОСОБА_5 перебуваючи на стадії притягнення до кримінальної відповідальності (22.12.2017 до Рівненського міського суду відповідно до вимог ст.291 КПК України скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт відносно останнього, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який на даний час перебуває на розгляді), належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин проти власності відносно жінки похилого віку.

При цьому, під час судового розгляду Рівненським міським судом кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , за фактом шахрайства, за ч.1 ст.190 КПК України, останній жодного разу за викликами до суду на судові засідання не з`явився. У зв`язку з чим, судом до останнього неодноразово було застосовано приводи, які працівниками поліції через відсутність його за місцем проживання виконані не були, що можна розцінювати як переховування останнього від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. У зв`язку з чим, прокурором підготовлено клопотання про оголошення обвинуваченого у розшук та зупинення судового провадження.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 за вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строком до 6 років позбавлення волі, відсутність таких стримуючих факторів як постійне місце роботи та незадовільний майновий стан, відсутність сім`ї та міцних соціальних зв`язків, є підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати свою злочинну діяльність, вчинивши інше кримінальне правопорушення.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Зідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у виненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки він вчинив злочин, поєднаний із погрозою застосування насильства до потерпілої.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого - тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 07 липня 2018 року.

Визначити строк дії ухвали до - 05 вересня 2018 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя підпис:

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1