УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 640/10926/15-к

Провадження № 51-4686 ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року,
встановив:
За вироком Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК на строк 5 років 6 місяців. На підставі ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком ОСОБА_5 остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Крім того, вказаним вироком ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК (за епізодом крадіжки пакету ОСОБА_6 ) та ч. 2 ст 186 КК (за епізодом грабежу щодо ОСОБА_7 ) визнано невинуватим та виправдано, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року) ОСОБА_5 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 26 травня 2015 року по 27 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року) ОСОБА_5 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 26 травня 2015 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 30 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, надання ним власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Водночас порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду залишено без змін, захисник обмежився лише загальними фразами про допущенні, на його думку, порушення апеляційним судом процесуального закону. При цьомуОСОБА_4 не конкретизував, у чому саме полягали такі порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування ухвали апеляційної інстанції касаційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412цього Кодексу.

Крім того захисник, вказуючи про те, що апеляційний суд в своєму рішенні не навів переконливих відповідей на доводи його апеляційної скарги, не обґрунтовує, які саме доводи сторони захисту апеляційний суд в порушення ст. 419 КПКне перевірив, або перевірив не повно та не дав на них переконливих відповідей.

Суд касаційної інстанції є судом права відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3