Справа № 495/703/18
Номер провадження 1-кп/495/193/2018
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

05 травня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши у залі суду відкрите судове засідання по кримінальному провадженню внесеного в ЄРДР № 0004019за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали, якою обрано запобіжний захід, спливає 17.05.2018 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав доцільним продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , строком на 60 діб, оскільки він обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, раніше притягався до кримінальної відповідальності, знов обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Тому, встановленні під час обрання запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 з клопотанням прокурора про продовження міри запобіжного заходу погодився.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки клопотанні сторона обвинувачення посилається на ризики при попередньому обранні запобіжного заходу, однак на сьогоднішній день по справі допитано потерпілого та двох свідків. Тобто ризику впливу на них не має. Крім того, його підзахисний не заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, однак зауважує, що заволодів майном потерпілого шляхом шахрайства. Також, його підзахисний, не дивлячись на довідку про стан здоров`я надану з СІЗО № 22, все ж таки потребує більш ретельного лікування, яке не можливо в умовах слідчого ізолятору. Стороною обвинувачення не надано відомостей про соціальні зв`язки його підзахисного, хоча останній має дружину та постійне місце проживання. Просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що йому байдуже де знаходитись, на волі, або в тюрмі, але зауважив, що дійсно у нього важкий стан здоров`я та він не може отримувати належне лікування в умовах слідчого ізолятору.
Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, а саме те, що у суду відсутня інформація про те, що він не може утримуватись в умовах УВП № 22, враховуючи, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується, а також те, що по справі не досліджено письмових доказів, суд вважає, що запобіжний захід, обраний у відношенні обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, підлягає продовженню на 60 днів, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та на даний час не відпали ризики передбачені ст.177 КПК України
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПС України в Одеській області № 22 строком на 60 днів, який діє включно по 03.07.2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1