Справа № 214/3494/18
1-кп/214/641/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001055 від 05.05.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомильськ Здолбунівського району Ровенської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 04.05.2018 року приблизно об 11.30 год., реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переслідуючи корисливу мету, знаходячись у приміщенні кав`ярні «1 Пекарня», розташованої за адресою: вул. Володимира Великого, 19б, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, скориставшись відсутністю уваги зі сторони потерпілого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, викрав належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «ASUS» вартістю 2466, 67 грн. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою обернути викрадене ним майно на свою користь, з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 2466,67 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що в травні 2018 року приблизно опівдні він намагався позичити кошти у знайомих. Зайшовши до хлібного кіоску, розташованого по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровській області, він побачив, що там заряджається мобільний телефон, який він вирішив викрасти та закласти до ломбарду для виручення коштів, який в подальшому й викрав. Звернувшись до ломбарду з телефоном без паспорту, працівники ломбарду відмовились приймати у нього мобільний телефон, запідозривши, що він є викраденим, у зв`язку з чим сповістили про це поліцію. Ввечері того ж дня до нього додому прийшли працівники поліції, яким він і видав телефон, адже так і не встиг його закласти. З сумою матеріальної шкоди, вказаною в обвинувальному акті, згоден. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" №1637/04, у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.1 а.с.39).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Крім того, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України вважається не судимим (т.1 а.с.44), на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.39, 40), за місцем проживання зарекомендував себе нейтрально (т.1 а.с.43).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.
При визначенні остаточного покарання суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а отже вважає необхідним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім та справедливим.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, переконаний, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 572 грн. (т.1 а.с.29).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом в рамках даного кримінального провадження не обирався.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Речові докази:
-матеріали відеозапису за 04.05.2018 року з приміщення торгового залу «Пекарня №1» на компакт-диску, який поміщено у паперовий конверт та запечатаний залишити при матеріалах кримінального провадження (т.1 а.с.14, 15);
-мобільний телефон моделі ASUS 2B 500 KG, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в розпорядженні останнього, дозволивши розпоряджатися на власний розсуд (т.1 а.с.22, 23).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1