Справа № 760/4613/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України,-

в с т а н о в и в:

В провадження слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, в якій останній оскаржує законність затримання ОСОБА_4 як наслідок його безпідставності та порушення вимог статтей 207, 208 КПК України.
В судове засідання сторони кримінального провадження не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись у спосіб та в порядку, визначені ст. 135 КПК України, клопотань про відкладення судового розгляду скарги на адресу суду не направляли, письмових пояснень з приводу процесуальної позиції по суті скарги, на пропозицію суду їх надати, не надали.
Вивчивши доводи скарги та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Частина 3 ст. 206 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа ,під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
У відповідності до вимог ст. 206 КПК України подана захистом скарга розглядається під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.
Підстави, передбачені ч. 5 ст. 206 КПК України, у даному провадженні відсутні.
Клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у провадження слідчого судді ОСОБА_1 не надходило.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, виходячи з принципу диспозитивності та змагальності кримінального провадження, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної скарги
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 24, 202, 206, 309 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1