АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1036/18 Справа № 206/647/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який затверджував обвинувальний акт, на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000346, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31.08.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, до відбуття призначено 1 рік 1 місяць позбавлення волі, - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відео конференції, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000346 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд прийшов до висновку, що номер кримінального провадження та дата внесення відомостей до ЄРДР у обвинувальному акті не співпадають з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Крім того, всупереч п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті зазначено лише місяць та рік складення обвинувального акту, що позбавляє суд можливості встановити повну дату складення обвинувального акту.

В той же час в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано постанови про призначення захисника, однак, як вбачається зі змісту самого реєстру - доступ до матеріалів досудового розслідування захиснику було надано 31.01.2018.
До того ж, в порушення ст.ст. 109, 110 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі процесуальних рішень, які були прийняті в ході досудового розслідування вказані найменування процесуальних документів - «копія постанови», а не назва процесуального рішення «постанова», як того вимагає ч. 3 ст. 110 КПК України.
До того ж вказані процесуальні рішення були прийняті до внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Всупереч ст. 293 КПК України, розписки про те, що захисник отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до суду не були передані разом з обвинувальним актом.
В той же час, в порушення вимог ст. 291 КПК України до обвинувального акту долучено список осіб, які підлягають виклику у судове засідання, в якому зазначено в якості свідка ОСОБА_10 , який за обставинами, які викладені в обвинувальному акті, вчинив крадіжку сумісно з обвинуваченим ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що з таким рішенням суду не можна погодитись, так як висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також судом, при винесенні зазначеного рішення, істотно порушені вимоги кримінального процесуального законодавства.

Вказав, що листом Вищого спеціалізованого суду України «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» №223- 1430/0/4 - 12 від 03.10.2012 зазначено, що повернути обвинувальний акт можливо, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України та містить: положення, що суперечать одне одному; недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки; якщо обвинувальний акт з додатками не був вручений обвинуваченому.

Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» №223-1430/0/4 - 12 від 03.10.2012 року зазначено, що під час повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) прокурору суд постановляє ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків.

На його думку, зазначені обставини не відносяться до суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону і не є підставою для повернення обвинувального акту.

Вважає безпідставними посилання суду на відсутність в додатках до обвинувального акту даних щодо призначення підозрюваному ОСОБА_7 , під час досудового слідства, захисника та відсутність його розписки про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки під час досудового розслідування ( за наявності відповідної заяви підозрюваного) захисник не призначався.

Вказав, що лише 06.03.2018 року в підготовчому засіданні суду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення йому захисника, та відповідною ухвалою клопотання обвинуваченого задоволено.

Крім цього, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього закону, тому невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, а неповнота відображених у ньому відомостей, на яку посилається суд першої інстанції при прийняті рішення, відповідно до вимог ст.109 КПК України, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Вважає, що обвинувальний акт не містить таких недоліків, які б перешкоджали призначити судовий розгляд.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді, прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Потерпілий до суду апеляційної інстанції не з,явився, повідомлявся належним чином.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думки учасників процесу та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначена правова кваліфікація закону та формулювання обвинувачення, не викладені анкетні відомості щодо кожного обвинуваченого та потерпілого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство), найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Перевіряючи доводи прокурора щодо порушення вимог кримінального процесуального кодексу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади (в тому числі і прокуратура) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; .... дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вимоги вищевказаних положень закону судом першої інстанції виконані належним чином.

Як встановлено апеляційним судом, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений старшим слідчим органу внутрішніх справ, однак не містить дати його складання (т. 1 а.п. 4).

Із обвинувального акту вбачається, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР 25.04.2015 за ч.3 ст.185 КК України (а.п.2), тоді як подія лочину відбулась 21.03.2017 року (т. 1 а.п. 3).

Колегія суддів погоджується із іншими висновками суду першої інстанції при поверненні обвинувального акта прокурору.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу;
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, колегія суддів розцінює як необґрунтовані і такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала і висновки суду є законними та вмотивованими. Крім того, усунення виявлених недоліків не може потягнути значних процесуальних витрат, не потребує значного часу і проведення складних процесуальних або слідчих дій.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції не відповідають матеріалам провадження і є безпідставними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4