Справа № 372/2690/18
Провадження 1-кс-1166/18
ухвала
Іменем України

12 вересня 2018 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського відділу ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000736 від 29.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке погоджено прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що11.10.2017 року ОСОБА_5 ,придбав у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу (копія додається) земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :05:009:0150, площею 0, 2694 га. Вказану земельну ділянку було придбано за 1 027 137 (один мільйон двадцять сім тисяч сто тридцять сім) гривень. Від імені та в інтересах продавця, ОСОБА_6 , під час укладання договору купівлі-продажу виступав ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_8 . Однак, наприкінці червня 2018 року ОСОБА_5 стало відомо, що Обухівським районним судом Київської області прийнято рішення у справі за позовом ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу від 11.10.2017 недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Вказаним рішенням за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку. Зазначене рішення вмотивовано тим, що, начебто, ОСОБА_6 ніяких довіреностей на розпорядження земельною ділянкою, яку було придбано ОСОБА_5 , не видавав, а тому і договір від імені ОСОБА_7 укладати не мав права. В результаті чого ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на суму 1 027 137 (один мільйон двадцять сім тисяч сто тридцять сім) гривень, які були ним сплачені за договором купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :05:009:0150, площею 0, 2694 га, яку в подальшому було поділено на дві земельні ділянки із кадастровими номерами: :05:009:0207 площею 0,0133 га та № :05:009:0208 площею 0, 1373 га.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, у вересні 2017 року він вирішив вкласти накопичені сім`єю грошові кошти в нерухомість. З цією метою почав цікавитися земельними ділянками, які продаються у Київській області не далеко від м. Київ та знайшовши повідомлення про продаж земельної ділянки в смт. Козин, Обухівського району, зв`язався з продавцем на ім`я ОСОБА_9 , як виявилось у подальшому - ОСОБА_7 , та домовився про зустріч на території розташування земельної ділянки. Приблизно на початку жовтня 2017 року він зустрівся із продавцем земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час зустрічі оглянув земельну ділянку, та документи на неї. При цьому продавець мені повідомив, що він діє від імені ОСОБА_6 - власника земельної ділянки, який знаходиться закордоном, та продемонстрував нотаріальну довіреність. Після цього домовились, що про купівлю земельної ділянки за 40000 доларів США. Укласти договір домовились одразу після того, як будуть підготовані всі документи, необхідні для оформлення договору купівлі- продажу. Також він сплатив ОСОБА_10 , 3000 доларів США, в якості авансу, про що він написав розписку, яку йому повернув після остаточного розрахунку. 17.10.2017 він зустрівся із ОСОБА_11 в м. Київ, на площі Льва Толстого для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та направились на АДРЕСА_1 ; уклали договір купівлі-продажу та остаточно розрахувався за купівлю. Після оформлення договору купівлі-продажу ОСОБА_12 більше не бачив. На початку червня, він звернувся до нотаріуса з метою отримати витяг з реєстру права власності на земельну ділянку та дізнався від нього, що на мою земельну ділянку, яку він придбав за договором купівлі-продажу 17.10.2017, Обухівським районним судом Київської обл. накладено арешт. Після цього через свого представника він почав дізнаватися, на яких підставах накладений арешт його власність та дізнався, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської обл. право власності на його земельну ділянку визнано за ОСОБА_6 . Як йому повідомив його представник, договір, який він укладав є недійсним, оскільки, начебто, ОСОБА_7 не мав права його підписувати, а ОСОБА_6 йому ніяких довіреностей не видавав. Чи дійсно це так, чи ні, не відомо. Таким чином, він лишився всіх накопичених грошових коштів, а тепер за незаконним, рішенням суду і земельної ділянки. За вказаним рішенням суду ніяких коштів ніхто повернути не повинен.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на майно, № 135967270 від 30.08.2018 року, земельна ділянка кадастровий номер :05:009:0207 площею 0,0133 га та земельна ділянка кадастровий номер № :05:009:0208 площею 0, 1373 га, на праві приватної власності належать ОСОБА_5 .

Відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 07.06.2018 року у справі № 372/360/18 провадження № 2-650/18, визнати право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:009:0207 площею 0,0133 га та на земельну ділянку кадастровий номер № :05:009:0208 площею 0, 1373 га, за ОСОБА_6 .

Викладене свідчить на користь висновку про те, що кримінальне правопорушення (злочин) вчинялось з метою подальшого розпорядження майном, яке придбав ОСОБА_5 (зокрема купівлі-продажу). Отже, до об`єкту кримінального правопорушення входять майнові права щодо цих земельних ділянок, тобто ці земельні ділянки мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, необхідно врахувати можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 звернувся з цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (Речові докази). Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Також арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Метою арешту майна у даному кримінальному провадженні є збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Арешту підлягає нерухоме майно а саме земельні ділянки із кадастровими номерами: :05:009:0207 площею 0,0133 га та № :05:009:0208 площею 0, 1373 га, власником яких, відповідно до рішення ухвали Обухівського районного суду Київської області від 07.06.2018 року у справі № 372/360/18 провадження № 2-650/18, визнано за ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного злочину, запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, реалізації, передачі, відчуження вказаного майна як речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), а також те, що незастосування заборони на відчуження вказаних земельних ділянок може призвести до подальшої незаконної перереєстрації прав власності або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що слідчим Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000736, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, щодо заволодінням ОСОБА_7 , під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, шляхом обману, грошима які належать ОСОБА_5 ..

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Слідчий, який звернувся з клопотання про арешт майна в судове засідання не з`явився та не доводив слідчому судді необхідність арешту зазначених в клопотанні земельних ділянок та наявність відповідних ризиків.

В клопотанні, слідчим висловлено прохання про розгляд клопотання без участі власника земельних ділянок. Однак дане прохання нічим не обґрунтоване, не зазначено адреси проживання або інші засоби зв`язку для здійснення виклику в судове засідання та направлення ухвали за результатами розгляду клопотання.

Перевіривши матеріали клопотання слідчий суддя не вбачає наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що земельні ділянки, вказані в клопотанні слідчого в кримінальному провадженні №0000736 від 29 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди чи містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

У клопотанні прокурором не доведено необхідність задоволення клопотання про накладення арешту на земельні ділянки, а в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.

У відповідності до положеньст.173 КПК України,слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які вказували на перебування у власності ОСОБА_6 вказаних земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Разом з тим, як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду КП-Д3, 21.08.2018 року до Апеляційного суду Київської області направлено цивільну справу №2-650/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_8 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_14 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання недійсними довіреностей, договору купівлі-продажу та визнання права власності на земельну ділянку, з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду від 07.06.2018 року, а відтак воно не набрало законної сили.

Слідчий в клопотанні зазначив, що метою накладення арешту в даному кримінальному провадження, є збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно витягу з ЄРДР від 29.07.20187 року, кримінальне провадження № 0000736 розпочате за заявою ОСОБА_5 , в які зазначено, що 11.10.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , наглядно знайомий ОСОБА_7 , під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, шляхом обману заволодів грошима які належать ОСОБА_5 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 135967270 від 30.08.2018, власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:009:0207, площею 0,1321 га та земельної ділянки з кадастровим номером :05:009:0208 площею 0.1373 га є ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 не є власником вищезазначених земельних ділянок, а відтак, на них не може бути накладено арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, оскільки ним не доведено необхідність його задоволення, в матеріалах клопотання відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, передано чи відчужено. Наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту на земельні ділянки відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволені клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000736 - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1