Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/640/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року. Миколаївський районний суд Одеської області
В складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Миколаївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000914 від 24 грудня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, з вищою освітою, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, мешканки АДРЕСА_1 , не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2016 року, у світлий час доби, о 09 годині ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВМW 530 D» д/н НОМЕР_1 , здійснювала рух по автошляху «Київ-Одеса» з боку м. Київ в напрямку м. Одеса, зі швидкістю 100 км/год. В умовах чистого мокрого асфальту, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, на 346 км.+400 м. ОСОБА_4 не обрала безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, не впоралась з керуванням транспортного засобу, в результаті чого втратила контроль над ним та допустила наїзд на перешкоду у вигляді металевого відбійника, який знаходиться за межами правого краю проїжджої частини. В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «ВМW 530 D» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1032-4087/16 від 2 лютого 2017 року у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження, які утворюють морфологічний комплекс поєднаної закритої травми голови, тулуба і кінцівок, а саме: садна, забиті рани обличчя, крововиливи м`яких тканин голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки правої тім`яної та скроневої часток, лівої тімяної частки, крововилив в шлуночки мозку, садна і забита рана передньої поверхні грудної клітки, перелом 2-4 лівих ребер, 2-5 правих ребер, розрив грудного відділу аорти з крововиливом в заднє середостіння, крововиливи під плевру легень, садна живота, розрив брижі тонкої кишки, садна і синці кінцівок, відкритий перелом 2-го пальця лівої кисті. Наявність синців, саден, забитих ран, переломів кісток, розриві органів свідчать про що відбулась дія тупих предметів, якими в даному випадку, являлись деталі салону автомобіля в момент його зіткнення з перешкодою. Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманою ним закритою травмою грудної клітки у вигляді перелому тіла грудини, множинних переломів ребер, розриву грудного відділу аорти, від гострої крововтрати.

ОСОБА_4 порушила вимоги п.п.2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України:
- п.2.3.(б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину признала і показала, що 24 грудня 2016 року о 09 годині вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 та дітьми на автомобілі «ВМW 530 D» д/н НОМЕР_1 , під її керуванням, рухалась по автошляху «Київ-Одеса» з боку м. Київ в напрямку м. Одеса, зі швидкістю 100 км/год. Автошлях був мокрий, в результаті чого вона не впоралась з керуванням транспортного засобу, втратила контроль над ним та допустила наїзд на перешкоду у вигляді металевого відбійника, який знаходиться за межами правого краю проїжджої частини. В результаті дорожньо-транспортної події пасажир, ї чоловік, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких загинув.

Переконавшись у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування злочині, обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням даних про особу обвинуваченої.
Враховуючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 , думку прокурора та захисника суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають кваліфікації по ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, характеристику особистості обвинуваченої.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_9 , згідно вимог ст. 66 КК України, суд враховує, що вона признала вона в пред`явленому обвинуваченні та розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, сприяла розкриттю злочину, раніше злочинів не вчиняла, характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.
З врахуванням всіх встановлених обставин по кримінальному провадженню, особи яка його скоїла, наявності пом`якшуючої та відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України, з покладанням на неї обмежень передбачених ст.76 КК України.
Враховуючи обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає можливим не застосовувати у відношенні неї додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ч.1,ч. 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином, у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, який набрав чинності 6 вересня 2017 року.
На день набрання чинності цим Законом на утриманні в обвинуваченої ОСОБА_4 знаходяться двоє дітей, яким не виповнилося 18 років: дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких обвинувачена не позбавлена батьківських прав. Обвинувачена вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке є необережним злочином , тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила до дня набрання чинності (07 вересня 2017року) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому та просила застосувати до неї амністію.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась, скоїла злочин не перебуваючи в нетверезому стані.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом наступних десяти років амністія до неї не може бути застосована.
Також з обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати на користь держави за проведення експертиз.
Цивільний позов потерпілим по справі не заявлений.
Міра запобіжного заходу в ході досудового розслідування у відношенні ОСОБА_4 не обиралась.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 375, 376 КПК України, суд
Ухвалив:
ОСОБА_4 признати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
У відповідності до ст.75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України на засуджену ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Покласти нагляд за засуджену ОСОБА_4 , звільнену від відбування покарання з випробуванням, на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року .
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення по кримінальному провадженню №0000914 від 24 грудня 2016 року кспертиз у сумі 5936 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 28 коп. на користь держави .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області у тридцятиденний термін з дня його проголошення у відповідності до статті 395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1