Єдиний унікальний номер 341/663/18
Номер провадження 1-кп/341/98/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано - Франківської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого:

-10.10.1997 р. Широковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки;

-21.03.2001 р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 188-1, ст. 189-1, ч. 1 ст. 189-4, 42 КК України (у редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, який переглянутий 21.11.2001 р. Шевченківським районний судом м. Львова і засуджений за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 189-4, 42 КК України (у редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці; звільненому 20.08.2002 р. згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 16.08.2002 р. умовно-достроково на невідбутий строк 07 місяців 20 днів;

-02.02.2005 р. Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; звільненому 26.03.2007 р. згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 19.03.2007 р. умовно-достроково на невідбутий строк 05 місяців 26 днів;

-02.06.2010 р. Івано- Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; звільненому 01.06.2012 р. по відбуттю строку покарання;

-23.01.2013 р. Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;

-20.05.2013 р. Галицьким районним судом Івано-Франківської області ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 24 дні, невідбута частина якого 21.05.2015 р. замінена Маневицьким районним судом Волинської області на обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць 15 днів; звільненому з місць позбавлення волі 25.12.2015 р. згідно постанови Долинського районного Івано-Франківської області від 17.12.2015 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 24 дні, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд -

встановив:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням в інше приміщення.

Злочин вчинено за таких обставин:

20.03.2018 р. у вечірній час ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , та знаючи, що у стодолі і майстерні господарства його сусідки ОСОБА_5 , яке знаходиться у цьому ж населеному пункті та у якому уже більше року ніхто не проживає, зберігаються інструменти та інші металеві вироби, вирішив вчинити крадіжку цього майна з метою подальшої його реалізації на пункті прийому металобрухту.

Цього ж вечора, тобто 20.03.2018 р., приблизно о 23-00 год. обвинувачений пішов до господарства ОСОБА_5 , де переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на подвір`я та підійшов до вхідних дверей стодоли, які були зачинені на навісний замок. Там він ухопився пальцями рук за праву бокову частину дверей стодоли та із застосуванням фізичної сили зняв дверне полотно з металевих петель дерев`яної коробки. Після цього через зроблений отвір між дверима та дерев`яною коробкою ОСОБА_4 проник усередину вищевказаного приміщення, звідки таємно викрав належне потерпілій бувше у використанні майно, а саме: металеві монтажні гаки ГМ 12, вартістю по 25 грн. кожний на загальну суму 100 грн; 4 емальовані відра ємністю по 10 л. вартістю 45 грн. кожне на загальну суму 180 грн; металеву каструлю ємністю 50 л. вартістю 85 грн., а всього майна на суму 365 грн.

Залишивши викрадені речі біля дверей стодоли, обвинувачений підійшов до дерев`яних дверей майстерні, яка знаходиться навпроти стодоли. Побачивши, що вказані двері теж зачинені на навісний замок, він із застосуванням фізичної сили вирвав металеву скобу з навісним замком і, відчинивши таким чином вказані двері, проник усередину приміщення, звідки таємно викрав належне потерпілій бувше у використанні майно: 3 пари кліщів столярних вартістю 50 грн. кожне, на загальну суму 150 грн.; 4 пари плоскогубців вартістю 50 грн. кожне, на загальну суму 200 грн; 3 зубила вартістю 15 грн. кожне, на загальну суму 45 грн; 5 молотків вартістю 35 грн. кожний, на загальну суму 175 грн; 2 сокири господарські вартістю 120 грн. кожна, на загальну суму 240 грн; 2 ножівки по металу вартістю 65 грн. кожна, на загальну суму 130 грн; 3 господарські ножі вартістю 25 грн. кожний, на загальну суму 75 грн; 5 кг цвяхів 4x100 мм, вартістю 15 грн./кг, на загальну суму 75 грн; 3 кг шурупів 6x90 мм, вартістю 20 грн./кг, на загальну суму 60 грн; 5 кг саморізів 4x55 мм, вартістю 25 грн./кг, на загальну, суму 125 грн, а всього майна на суму 1275 грн., яке поскладав у відшуканий у стодолі мішок та втік з викраденим з місця вчинення злочину.

Викрадене майно ОСОБА_4 приніс до себе додому та заховав по місцю свого постійного проживання, а наступного дня приблизно о 13 год. знову прийшов на подвір`я потерпілої, де, переконавшись, що господині немає вдома і за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до дверей стодоли і через зроблений напередодні отвір між дверима і дерев`яною коробкою проник усередину цього приміщення, звідки таємно викрав решту належного ОСОБА_5 бувшого у користуванні майна: металеву каструлю ємністю 50 л і вартістю 85 грн., саморобний односний ручний віз на двох металевих колесах вартістю 600 грн., а всього майна на суму 685 грн., з якими втік з місця вчиненого кримінального правопорушення та заховав викрадене майно по місцю свого постійного проживання.

У подальшому обвинувачений розпорядився викраденим майном на власний розсуд, здавши його як металобрухт, у результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2325 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно ним вчинено крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 з приміщення стодоли та майстерні та підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надіславши суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, їй відшкодовані всі збитки, просить його суворо не карати та призначити покарання не з позбавленням волі.

Оскільки, обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та дав суду показання аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів по даній кримінальній справі, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого у суду немає.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України , так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням в інше приміщення.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, а також обставини справи, що пом`якшують та обтяжують йому відповідальність, позицію потерпілої не призначати суворе покарання обвинуваченому .
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить те, що ОСОБА_4 осудив свій вчинок та, не оспорюючи фактичні обставини справи, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки.
Обставини, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_4 не працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті не знаходиться, негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності судимість якого не знята і не погашена у встановленому законом порядку, проявляє схильність до протиправної поведінки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд приходить до переконання, що його виправлення можливо тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 обрано у виді домашнього арешту.

Питання щодо речового доказу вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 3 ( три) роки.

Обраний до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту вважати продовженим до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 1430,00 гривень витрат за проведення експертизи.

Визнані по справі речові докази:

-дві дерев`яні частини від ручного возу вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 ;

-гумові чоботи, розмір 46,з литтям у низі підошви «Trafik Made in Ukraine « - повернути ОСОБА_4 ;

-бунт кабелю загальною довжиною 33,5 м. - вважати повернутим ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі 30 діб з моменту проголошення через Галицький районний суд.

Суддя:ОСОБА_1