Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/240/18-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2018 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевськ клопотання слідчого ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000229 від 19.05.2018 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України-
В С Т А Н О В И В :
До суду звернувся з клопотанням лейтенант поліції слідчий СВ Олевського ВП ОСОБА_3 в якому просить суд накласти арешт на речі, а саме: транспортний засіб марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та лісопродукцію породи «Дуб» у вигляді восьми колод довжиною 3,10 метра кожна, діаметрами 37-47 см; 43-40 см; 63-73 см; 34-50 см; 37-32 см; 42-42 см; 72-74 см; 50-56 см; які були вилучені в ході огляду місця події від 19.05.2018 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .
Слідчий мотивував своє клопотання тим, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що 19.05.2018 року поліцейськими роти № 3 БУПП у Житомирській області було зупинено на 239 км автодороги сполученням «Київ-Ковель» транспортний засіб марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На кузовній частині транспортного засобу була загружена лісопродукція породи «дуб», без відповідних документів та джерела її походження.
По факту таємного викрадення майна відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 19.05.2018 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати клопотання без його участі та приєднати до клопотання документи на зазначену лісопродукцію.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився надав заяву в якій просив суд розглядати клопотання без його участі.
Слідчий суддя, дослідивши та оцінивши в сукупності клопотання та доданні до нього матеріали вважає, що дане клопотання до задоволення не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею ст. 16 КПК України передбачено, що одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Закон визначає злочин як передбачене Кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (частина перша статті 11 КК).
Подією кримінального правопорушення (злочину) в кримінально-правовому розумінні є вчинення особою діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення (злочину).
Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
З клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчем судлею встановлено що 19.05.2018 року поліцейськими роти № 3 БУПП у Житомирській області було зупинено на 239 км автодороги сполученням «Київ-Ковель» транспортний засіб марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На кузовній частині якого була загружена лісопродукція породи «дуб», без відповідних документів та джерела її походження.
В зв`язку з чим відповідно до протоколу огляду місця події від 19.05.2018 року було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та лісопродукцію породи «Дуб» у вигляді восьми колод довжиною 3,10 метра кожна, діаметрами 37-47 см; 43-40 см; 63-73 см; 34-50 см; 37-32 см; 42-42 см; 72-74 см; 50-56 см.
З доданих, володільцем майна, документів вбачається, що зазначена лісопродукція перевозилася ОСОБА_4 на законних на те підставах, про що свідчить товарно-транспортна накладна в якій зазначено, вид деревини «Дуб», кількість, розмір та спосіб її придбання. Розмір, кількість та вид деривини повністю співпадає із вилученою деревиною під час огляду місця від 19.05.2018 року. Крім того ОСОБА_4 надав до суду посвідчення водія від 06.07.2013 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 .
З огляду на зазначене, сукупність наданих слідчим доказів не дає підстав для висновку вчинення кримінального правопорушення, що унеможливлює застосування за таких обставин заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.
За правилами ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слід враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З частини 1 ст.170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З статті 98 КПК України слідує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя вважає, що вданому випадку відсутня подія вчинення кримінального правопорушення в зв`язку з чим транспортний засіб марки «САЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та лісопродукцію породи «Дуб» у вигляді восьми колод довжиною 3,10 метра кожна, діаметрами 37-47 см; 43-40 см; 63-73 см; 34-50 см; 37-32 см; 42-42 см; 72-74 см; 50-56 см; які були вилучені в ході огляду місця події від 19.05.2018 року у ОСОБА_4 не можуть бути визнані речовими доказами, що є передумовою для накладення арешту на майно.
В такому разі відповідно до ч.1 ст.170 КПК України у слідчого судді відсутні сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, та підлягає збереженню речових доказів.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.170,173 КПК України

У Х В А Л И В :
В клопотанні, лейтенанта поліції слідчому СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000229 від 19.05.2018 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1