Справа № 307/2426/18
Провадження №1-кс/307/1361/18
УХВАЛА

18 жовтня 2018 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ст.. слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 - про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

Ст. слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387 від 02.04.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ст. 190 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 березня 2018 року ОСОБА_4 діючи умисно, шляхом обману, скориставшись довірливими відносинами з потерпілим ОСОБА_5 , заволодів автомобілем марки «BMW 525», реєстраційний знак Республіки Литва НОМЕР_1 , 2003 року випуску, а саме домовившись про купівлю даного транспортного засобу та отримавши від ОСОБА_5 транспортний засіб у своє володіння, ОСОБА_4 до цього часу гроші в сумі 3300 доларів США ОСОБА_5 за автомобіль не віддав та транспортний засіб не повернув.

В клопотанні прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «BMW 525», реєстраційний знак Республіки Литва НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , з метою збереження його як речового доказу, шляхом заборони користування та відчуження даного автомобіля.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просить накласти арешт на вказаний автомобіль у спосіб заборони його відчуження та передати його на відповідне збереження володільцю ОСОБА_5 .

Заслухавши думку прокурора, та дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000387 слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна .

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає, що в даному випадку застосування арешту майна є необхідним, оскільки його незастосування може призвести до відчуження вказаного вище нерухомого майна.

Найменш обтяжливим способом арешту вказаного майна є таким, що не призведе до суттєвого обмеження прав власника або володільця та не завдасть шкоди його інтересам, є заборона на відчуження цього майна.

Беручи до уваги вище наведене, слідчий суддя вважає, що на автомобіль слід накласти арешт із забороною відчуження та передати його на відповідне зберігання володільцю ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.. слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме, на автомобіль марки «BMW 525», реєстраційний знак Республіки Литва НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , з метою збереження його як речового доказу, та передати його на відповідне зберігання володільцю ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1