Справа № 307/2699/18
Провадження № 1-кс/307/1154/18
У Х В А Л А

14 вересня 2018 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Тячівської місцевої прокуратури звернулася до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001067 від 05.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України.
В клопотанні зазначила, що 4 вересня 2018 року, о 22 годині 59 хвилин, на ділянці дороги по вулиці Центральній в напрямку смт. Тересва, виявлено вантажний автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому завантажені стовбури дерева породи «Ялина», в кількості 55 штук, 51 з яких мають відповідні чипи, а 4 без чипів діаметрами 45, 35, 25 та 20 см, документи на які викликають сумнів у їх достовірності. 4 вересня 2018 року слідчим СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено огляд місця події в с. Бедевля по вул.Центральна, Тячівського району, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, з причепом чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який приєднаний до даного транспортного засобу. На вищезазначеному транспортному засобі знаходились стовбури деревини породи «Ялина» в кількості 55 штук, які поміщено на спеціальний майданчик ДП МВС України «Інформ-Ресурси» при Тячівському ВП ГУНП в Закарпатській області. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником є приватне підприємство «Валентина». 11 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки воно відповідно до вимог ч.2 ст.64-2 КПК України повинна подаватися виключно прокурором.

З метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на вилучене майно автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому завантажені стовбури дерев породи «Ялина» в кількості 55 штук, 51 з яких мають чіпи, а 4 - без чипів діаметрами 45, 35, 25 та 20 см.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просять його задовольнити.
Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, що в порядку ч.1 ст.172 КПК не є перешкодою для розгляду клопотання в його відсутності.

Заслухавши слідчого та прокурора дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що 4 вересня 2018 року слідчим СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено огляд місця події в с. Бедевля по вул. Центральна, Тячівського району, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, з причепом чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , який приєднаний до даного транспортного засобу, на якому знаходились стовбури деревини породи «Ялина», в кількості 55 штук, 51 з яких мають чипи, а 4 без чипів, діаметрами 45, 35, 25 та 20 см, які поміщено на спеціальний майданчик ДП МВС України «Інформ-Ресурси» при Тячівському ВП ГУНП в Закарпатській області.

За даним фактом 05.09.2018 року відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001067 за ст.358 ч.1 КК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів власником автомобіля марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , зеленого кольору, з причепом чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , є приватне підприємство «Валентина».

Постановою слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про визнання предметів речовим доказом від 5 вересня 2018 року визнано речовими доказами автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому завантажені стовбури дерев породи «Ялина» в кількості 55 штук, 51 з яких мають чипи, а 4 без чипів діаметрами 45, 35, 25 та 20 см.
Однак, слідчим згідно вказаної постанови про визнання речовими доказами від 5 вересня 2018 року взагалі не визнано речовим доказом документ, згідно якого перевозилася вилучена деревина породи «Ялина» в кількості 55 штук, щодо якого виник сумнів у його достовірності.

При цьому, як дана постанова, так і інші матеріали клопотання про арешт майна, не містять жодних даних, які б вказували на те, що вилучені у процесі огляду місця події транспортний засіб марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому завантажені стовбури дерев породи «Ялина» в кількості 55 штук, є такими, що містять ознаки речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України.

Частина перша статті 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Про те, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження причетності вилучених транспортних засобів та деревини до вчинення будь якого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України із клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи може звертатися виключно прокурор.

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 11 вересня 2018 року клопотання слідчого про арешт майна третьої особи ПП «Валентина» в даному кримінальному провадженні було повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки воно відповідно до вимог ч.2 ст.64-2 КПК України повинно подаватися виключно прокурором, однак після усунення недоліків клопотання про арешт майна знову подано слідчим.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч.3. ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 17 вересня 2018 року

Слідчий суддя Тячівського
районного суду : ОСОБА_1