У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1296/18

№ 1-кс/183/748/18

04 липня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, мешкаючого: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України,
за участю сторін кримінального провадження прокурора :
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 24.07.2017 р. приблизно о 18 год. знаходячись на вул. Паланочна поблизу ресторану «Самара» та спортивного клуба «Адреналін» в м. Новомосковськ Дніпропетровської обл., діючи умисно, став вимагати у ОСОБА_7 передати ключ від автомобіля «Lexus GS 300» номерний знак НОМЕР_1 , під приводом того, що автомобіль буде знаходитись на вул. Паланочна поблизу ресторану «Самара», як залог того, що ОСОБА_7 до 22 год. того ж дня привезе автомобіль «Nissan», який раніше належав його знайомому ОСОБА_8 , та який ОСОБА_7 забрав у останнього тиждень тому. ОСОБА_7 в свою чергу, прийняв пропозицію ОСОБА_4 та самовільно передав ОСОБА_4 ключі від автомобіля «Lexus GS 300» та вищевказане місце покинув. 24.07.2017 р. близько 23.30 год. ОСОБА_4 перебуваючи на вул. Паланочна поблизу ресторану «Самара» та спортивного клуба «Адреналін» в м. Новомосковськ Дніпропетровської області діючи умисно, розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи при собі ключі від автомобіля «Lexus GS 300» заволодів автомобілем «Lexus GS 300», після чого місце вчинення злочин покинув.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

12 лютого 2018 р. приблизно о 04 год. 20 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись у дворі буд. №5 по вул. Паланочній, м. Новомосковська Дніпропетровської області, наздогнали ОСОБА_10 та почали завдавати йому удари руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді набряку та здавлення головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, закритої внутрішньо-черепної травми, небезпечні для життя в момент заподіяння, що призвело до його смерті.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення тяжкого тілесного ушкодження групою осіб, що призвело до смерті потерпілого.

12.02.2018 р. приблизно о 04 год. 25 хв., ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_2 , після спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою фізичної сили поклали останнього до багажнику автомобіля марки «HONDA ACCORD» НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , кришку багажника зачинили, таким чином протиправно відкрито захопили останнього та відвезли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, зв`язавши ОСОБА_10 , почали протиправно утримувати його проти його волі у сараї вказаного домоволодіння приблизно до 11 год. 12.02.2018 р. з метою покарання за вчинений ним раніше замах на викрадення автомобіля, що належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно об 11.00 год. внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_10 помер, що спричинило тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано ч. 3 ст. 146 КК України, як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція одного з яких передбачає покарання лише позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, тому підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що підозрюється у скоєні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена, ґрунтується на показаннях свідків, з якими останній знайомий, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на вказаних свідків. Про існування вказаного ризику свідчить й спосіб вчинення злочинів, який пов`язаний із застосуванням насильства. Також, наявність вказаного ризику підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , зокрема, про те, що ОСОБА_4 вмовляв його нікому не розповідати про те, що бачив його із потерпілим ОСОБА_16 .
Однак закінчити кримінальне провадження та направити його до суду не можливо, так як на теперішній час матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення сторонам провадження, але враховуючи їх обсяги та кількість сторін кримінального провадження, направити до суду обвинувальний акт у визначені строки не можливо. Крім того, на розгляді слідчого знаходяться клопотання захисників, щодо проведення окремих слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, які на теперішній час не розглянуто.Тому просить строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу тримання під вартою та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою, також вважає, що суд повинен врахувати підозру ОСОБА_4 у вчинені тяжкого злочину.

Захисник ОСОБА_6 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як слідчим не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, та й самі ризики під час обрання запобіжного заходу були відсутні. Посилання слідчого на необхідність продовження строку тримання під вартою у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій є необґрунтованим, так як досудове розслідування закінчено, також посилання на затягування ознайомлення з матеріалами кримінально провадження ОСОБА_17 є безпідставним, тому, що самим слідчим надається незначний час для належного ознайомлення в умовах тримання під вартою. Виходячи з обставин та поведінки ОСОБА_4 вважає, що йому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт, що надасть йому можливість і належним чином ознайомитися зі справою.

Підозрюваний ОСОБА_4 , вказав, що заперечує проти продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, так як підстави для продовження відсутні. Посилання слідчого на затягування ним ознайомлення зі справою є безпідставним, тому, що він знайомиться зі справою дуже короткий час, так як слідча прибуває до нього під кінець робочого дня у слідчому ізоляторі.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_4 підтверджено наявними у слідства доказами допитом свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілою ОСОБА_19 , протоколом огляду місця події де в лісовому масиві виявлений труп ОСОБА_10 з явними ознаками насильницької смерті, протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд», що належить ОСОБА_9 , на якому останній разом з ОСОБА_4 викрали та перевозили ОСОБА_20 , протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , протоколом впізнання ОСОБА_4 зі свідком ОСОБА_23 протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_23 , протоколом огляду мобільного телефону від 08.05.2018 р., вилученого у ОСОБА_11 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_4 апеляційним судом Дніпропетровської області 08.06.2018 р., та продовжений строк триманні під вартою Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області до 06 липня 2018 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та наявності вказаних ризиків, суд, відповідно до ст. 178 КПК України враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, відносно якого відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені апеляційним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Крім того, суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, враховує підозру у вчиненні злочинів, покарання по яким у разі визнання ОСОБА_4 винним може бути максимальним до десяти років позбавлення волі, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 289 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, апеляційним судом при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даній стадії кримінального провадження, тому судом було встановлено неможливість запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів і тільки такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження.

В своєму рішенні «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року ЄСПП зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим продовжити тримання підозрюваного під вартою строком на тридцять днів.

Виходячи з заявлено слідчим об`єму слідчих дій, які йому необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити на тридцять днів, що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій, які в основному передбачають ознайомлення учасників досудового провадження з матеріалами кримінального провадження.
Посилання слідчого на необхідність продовження строку тримання під вартою до 60 діб з підстав ухилення ОСОБА_4 від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження суд вважає безпідставними, оскільки в суді не надано будь яких доказів щодо таких дій з боку ОСОБА_4 . Також суд не сприймає як обґрунтування строку продовження слідства необхідність проведення окремих слідчих дій, тому, що слідчим і всіма учасниками розгляду клопотання підтверджено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню закінчено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 199 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити та продовжити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 02 серпня 2018 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1