Справа № 415/3553/18 1-кс/415/711/18
Провадження № 11-сс/782/141/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» червня 2018 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Луганської області матеріали судового провадження за апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанська Луганської області, громадянина України, не судимого в порядку ст.89 КК України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, пенсіонера, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , -
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
15 травня 2018 року до слідчого судді Лисичанського міського суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , звернувся слідчий СВ Лисичанського ВП ГУНП ОСОБА_9 , в якому зазначено наступне.

13 травня 2018 року, у вечірній час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, яка раптово виникла в ході сварки з ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у літній кухні розташованої у подвір`ї квартири АДРЕСА_2 , взявши із столу кухонний ніж та завдав ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_10 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото різаного поранення передньої черевної стінки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
13 травня 2018 року відомості за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
13 травня 2018 року о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України та 14 травня 2018 року органом досудового розслідування, у відповідності до ст.ст.42,276, 277, 278 КПК України, йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2018 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 13 травня 2018 року по 11 липня 2018 року, включно.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 порушується питання про скасування ухвали слідчого судді про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. Також захисником порушується питання про визнання порушеними гарантовані ст.ст.5,6,13 Конвенції права ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи свої доводи захисник посилається на недотримання слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу національного законодавства, яке регулює порядок розгляду цього питання, практиці ЄСПЛ щодо застосування Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також висновкам ВССУ, які містяться в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчими суддями клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року та інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 04.04.2013р.

Зокрема, як зазначається апелянтом, стороною обвинувачення не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявності жодного ризику, передбаченого пп.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, та незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник вказує на те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не розглянув питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.

В судове засідання апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі. Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та наполягає на її задоволенні.

З урахуванням наведеного та відповідно до ч.4 ст.405 КПК України колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутністю сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Колегія суддів вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними судом та наведеними в оскаржуваному рішенні доказами, не оскаржуються захисником в апеляційній скарзі, тому ці обставини вважаються доведеними та відповідно до положень ст.404 КПК України не перевіряються апеляційним судом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності стороною обвинувачення наявність жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та безпідставності висновків суду про неможливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, колегія суддів зазначає наступне.

Мотивуючи свої рішення щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених у пп.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливості незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні. В обґрунтування своїх висновків слідчий суддя послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, те, що він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює, неодружений, зловживає спиртними напоями, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_7 мешкає без реєстрації, що свідчить про можливість останнього переховуватися від правоохоронних органів та суду.
Крім того, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, враховуючи той факт, що свідки, які вказують на ОСОБА_7 , як на особу, яка спричинила тілесні ушкодження, є його близькими рідними та мешкають на одній вулиці, підтримують дружні стосунки, тому користуючись добрими та родинними взаємовідносинами, ОСОБА_7 може вплинути на них, і тим самим зможе уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів апеляційного суду та вважає правильними його висновки про наявність ризиків, передбачених пп.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки суд першої інстанції навів належні мотиви у своєму рішенні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим, мотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, застосування інших запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, є недоцільним.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для визначення розміру застави згідно з вимогами ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, вчинений із застосуванням насильства.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК України, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3