Дата документу 16.10.2018 Справа№ 318/2813/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/17/18
Єдиний унікальний № 318/2813/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.289 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року,

встановила:
цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заповітне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.08.2017 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.71 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинуто покарання, призначене за вироком Кам`янсько-Дніпровського суду Запорізької області від 09.08.2017, остаточно до відбуття ОСОБА_7 визначено 5 років позбавлення волі.
Залишено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк тримання під вартою ухвалено відраховувати з 11.09.2017.
Вирішена доля речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Згідно зі змістом вироку, 07.09.2017, приблизно о 22.30 год., ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на узбіччі автодороги біля домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись ключами, які були залишені у замку запалювання незачиненого автомобіля, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів автомобілем марки «М 21412-01», 1990 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно з висновком судової експертизи № 11-198 від 03.11.2017 складає 20266 грн. 12 коп. та став розпоряджатись ним на власний розсуд. Під час керування автомобілем марки «М 21412-01», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 допустив його пошкодження, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 5882 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком від 09.08.2017 у виді 1 місяця та остаточно визначити 5 років 1 місяць позбавлення волі.
Прокурор зазначає, що признаючи остаточне покарання ОСОБА_7 суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, і крім того призначив м`яке покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого, який зокрема в останньому слові просив задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, які викладені в формулюванні обвинувачення, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вирок суду в цілому відповідає вказаним вимогам, оскільки вид і розмір покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення призначено правильно і відповідає його меті. До того ж прокурор хоч і зазначав про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, однак не прохав призначити більш суворе покарання обвинуваченому за ч.2 ст.289 КК України.

Разом з цим є слушною решта доводів апелянта про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання.

Згідно положення ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Положенням ст.413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є в тому числі і застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до положень ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, який може бути застосований виключно при призначенні покарання за сукупністю злочинів і не може застосовуватися при призначенні покарання за сукупністю вироків.

З огляду на вказані обставини, вирок суду стосовно ОСОБА_7 в частині призначення остаточного покарання підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового вироку. Колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного за вказаним вироком частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.08.2017 та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років однин місяць. В решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати в частині остаточно призначеного покарання за сукупністю вироків.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким на підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 , до покарання призначеного за вказаним вироком частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.08.2017, остаточно за сукупністю вироків призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років однин місяць.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4