Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ
справа №310/2503/17
провадження №51-6093 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 6 лютого 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку, на підставі ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Разом із тим, ставлячи вимоги про скасування вказаних судових рішень з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його м`якості, прокурор у своїй касаційній скарзі фактично оскаржує необґрунтованість застосування місцевим судом до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, однак не наводить жодних мотивів по своїх доводів обґрунтування про допущення судами таких порушень вимог кримінального процесуального закону і невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його м`якості, які перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, і тягнуть за собою їх обов`язкове скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення ст. 412, 414 цього Кодексу.
Попри те, що вирок був предметом перевірки в апеляційному порядку, прокурором не зазначено конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом (за аналогічними доводами сторони обвинувачення), а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Окрім того, прокурор допустив суперечностей в частині вимог його касаційної скарги із зазначенням того, яке рішення відповідно до ст. 436 КПК має прийняти суд касаційної інстанції, оскільки у вступній частині касаційної скарги зазначає про скасування вироку місцевого суду і ухвали апеляційної інстанції, а в прохальній частині просить скасувати та одночасно залишити без зміни ухвалу суду апеляційної інстанції, і не зазначає про рішення, яке повинен прийняти суд касаційної інстанції в частині оскаржуваного вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області віл 6 лютого 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3