Справа № 548/1377/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2018 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000123 від 30.03.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Росії, Республіки Комі, селище Троїцько-Печорськ, зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 07.08.2001 Хорольським районним судом Полтавської області за ст.141 ч.2 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 06.10.2003 Хорольським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.4, ст.69,71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 років 6 місяців;

- 21.12.2006 Хорольським районним судом Полтавської області за сг.185 ч.З, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці;

- 07.12.2011 Семенівським районним судом Полтавської області за ст.186 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- 03.04.2017 Хорольським районним судом Полтавської області за ст.309 ч.І КК України до покарання у вигляді штрафу 1530 грн.,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2018 року близько 23 год. ОСОБА_5 маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів прийшов до приватного домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 та упевнившись, що власник домоволодіння в ньому не проживає та за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, шляхом виймання віконного скла та пошкодження дерев`яної перемички вікна незаконно проник до приміщення гаражу, звідки повторно, таємно викрав 47 кг. насіння соняшнику загальною вартістю 564 гри. (вартість одного кілограма становить 12 грн.), яке пересипав у два мішки, що знайшов у гаражі.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 шляхом пошкодження навісного замка сараю господарства ОСОБА_6 відкрив вхідні двері та незаконно проник до його приміщення, звідки повторно, таємно викрав металобрухт чорного металу вагою 326 кг. загальною вартістю 1630 грн., (вартість одного кілограма становить 5,00 грн.).

Все викрадене майно ОСОБА_5 перекинув через огорожу подвір`я, та в той же день по черзі переніс до свого домогосподарства, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та в подальшому продав, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2194 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до іншого приміщення ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
30 липня 2018 року між обвинуваченим та прокурорм була укладена угода про визнання винуватості, оскільки потерпілий ОСОБА_6 погодився із вказаними діями про що подав відповідну заяву. У заяві вказано, що збитки завдані злочином йому відшкодовано.

Відповідно до угоди сторони погодились про попереднє призначення покарання ОСОБА_5 у виді: чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України та покладення обов`язків, передбачених для особи, що звільняється від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

На підставі ч. 3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, згідно заяви потерпілого ОСОБА_6 надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним відповідно до ст. 469 КПК України, так як матеріальні збитки йому відшкодовані, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Перешкод у призначенні покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із звільненням ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України та покладення обов`язків, передбачених для особи, що звільняється від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 76 КК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розумє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують вину обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілому. Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання є рецидив злочитну. За даними характеристики вказана особа характеризується посередньо.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим та прокурором. Характеризуючі дані обвинуваченого та його відношення до вчиненого не дають підстав для не затвердження угоди.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який обраний Хорольським районним судом Полтавської області 20.07.2018 року скасувати з набранням вироком закононної сили. Цивільний позов та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, ч.3 ст. 469, 472, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30 липня 2018 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурорм Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7

Визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 ( два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: 2 мішки насіння соняшнику загальною вагою 47 кг., брухт чорного металу загальною вагою 326 кг., які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП у Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_6 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, який обраний Хорольським районним судом Полтавської області 20.07.2018 скасувати з набранням вироком законної сили.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1