Номер провадження 1-кп/754/286/18
Вирок
Іменем України

20 червня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0014515 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Фастівського району Київської обл., українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.02.1993 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 144, 42 КК України (редакція 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 28.06.1996 року Ватутінським районним судом м. Києва ч. З ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 144, 42 КК України (редакція 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 09.08.2001 року Мінським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 15.10.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 10.05.2006 року Ірпінським міським судом Київської обл. за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21.12.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 KK України до 4 років позбавлення волі;
- 31.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 02.02.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

Встановив:

02.11.2017 року приблизно о 09 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні аптеки № 2 «Бажаємо здоров`я» по пр. Маяковського, 15 у м. Києві, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_6 , після чого у нього виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих спонукань обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись поруч з ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав з сумки потерпілої, належний останній мобільний телефон «Lenovo S90 U», тим самим вчинив повторне, таємне викрадення майна, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме мобільного телефону «Lenovo S90 U», білого кольору, вартістю 1181 грн. 17 коп., з сім-картою оператора «Київстар», вартістю 25 грн., із залишком на рахунку 97 грн., який знаходився у чохлі, золотистого кольору вартістю 58 грн. 33 коп.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, направився до виходу та вийшов з аптеки, однак його злочинні дії були викриті потерпілою та працівником аптеки, які почали наздоганяти та кричати йому вслід, щоб останній зупинився. Усвідомивши, що його злочинні дії стали викритими, тобто з таємного викрадення чужого майна переросли у відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 , з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, утримуючи при собі вказане викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1361 грн. 50 коп.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе не визнав та показав, що 02 листопада 2017 року приблизно о 09 год. 30 хв., він разом з дружиною та знайомою ОСОБА_7 зайшли до приміщення аптеки № 2 «Бажаємо здоров`я» по пр. Маяковського, 15 у м. Києві. Біля віконця з касою знаходилась потерпіла ОСОБА_6 , яка тримала в руках відкриту сумочку. Він побачив у сумочці телефон і з середини сумочки потерпілої витягнув мобільний телефон, вийшов з аптеки та зайшов до приміщення РАЦСу, де пробув близько 30 хвилин. На наступний день, біля 6.00 год. ранку він був затриманий працівниками поліції, які вилучили викрадений мобільний телефон. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує факту скоєння ним крадіжки, проте, зазначає, що вимог потерпілої про повернення телефону не чув, втікати не намагався та грабіж не скоював.

Не зважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину повністю доводиться належними, допустимими й беззаперечними доказами, повно, всебічно та об`єктивно проаналізованими, оціненими в їх сукупності та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 02 листопада 2017 року приблизно о 09 год. 30 хв., вона перебувала в аптеці № 2 «Бажаємо здоров`я» по пр. Маяковського, 15 у м. Києві. До аптеки зайшли обвинувачений та дві дівчини, які стали у чергу за нею та голосно розмовляли. Вона відкрила жіночу сумочку, з якої дістала гаманець та почала розраховуватись за ліки, в цей час побачила, як ззаду неї пальцями рук з їх сумочки витягають мобільний телефон. Розвернулась і побачила, як з аптеки вибігає обвинувачений, вона побігла за ним та голосно кричала йому вимогу щодо повернення телефону, але за рогом будинку вона втратила його з виду. Забігла до приміщення кафе «Бурундук», в якому побачила хлопця схожого на обвинуваченого, проте її мобільного телефону при ньому не було.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є працівником аптеки № 2 «Бажаємо здоров`я» по пр. Маяковського, 15 у м. Києві. 02 листопада 2017 року приблизно о 09 год. 30 хв., до приміщення аптеки зайшла потерпіла, яка стояла в черзі, біля потерпілої були чоловіки та жінки, хто саме, вона не звернула увагу. Зайшла до коморки за відпуском ліків, а повернувшись побачила, що завідуюча аптеки вибігла з приміщення аптеки за потерпілою, як потім з`ясувалось, з метою затримання злочинця, який викрав у потерпілої мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 02 листопада 2017 року вранці зустріла обвинуваченого ОСОБА_3 разом з його дружиною ОСОБА_10 , та втрьох вони зайшли до приміщення аптеки № 2 «Бажаємо здоров`я» по пр. Маяковського, 15 у м. Києві. Попереду них в черзі стояла потерпіла, обвинувачений запропонував піти до іншої аптеки і в цей момент обвинувачений ОСОБА_3 вибіг з аптеки, а за ним вибігла потерпіла з криком, що у неї скоїли крадіжку з сумки. Коли, через деякий час зустрілись з ОСОБА_3 , останній повідомив, що вкрав в аптеці телефон та побіг в РАЦС.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 02.11.2018 року в приміщенні аптеки «Бажаємо здоров`я» за адресою: м. Київ, пр.-т Маяковського, 15, під час огляду виявлено камери відеоспостереження, які розташовані на верхній частині вітрини.

Згідно продемонстрованого у судовому засіданні відеозапису з носія DVD+R диску з записом камер відеоспостереження від 02.11.2017 року з аптеки № 2 «Бажаємо здоров`я» по пр. Маяковського, 15 у м. Києві, з якого вбачаєтся, як ОСОБА_3 відкрито заволодів належним потерпілій ОСОБА_6 мобільним телефоном, оскільки дії обвинуваченого ОСОБА_3 в момент викрадення ним мобільного телефону з сумки потерпілої були одразу ж викриті потерпілою ОСОБА_6 , яка почала наздоганяти обвинуваченого.

За даними висновку експерта товарознавчої експертизи № 12-4/1489 від 07.12.2017 року ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo S90 U» у чохлі, на момент вчинення кримінального правопорушення 02.11.2017 року могла становити 1239, 50 грн.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, скоїв злочин, передбачений частиною 2 статті 186 КК України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, у зв`язку з тим, що його умисел був спрямований на таємне викрадення майна в потерпілої і його дії слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України суд до уваги не приймає з таких підстав.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Викрадення є таємним, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

У ході розгляду встановлено, що викрадення мобільного телефону у потерпілої обвинуваченим ОСОБА_3 було відразу ж виявлено потерпілою, однак, останній, незважаючи на це, продовжив свої дії, не зупинився, не повернув викрадене майно і втік з приміщення аптеки, а тому такі його дії не можуть бути кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна, оскільки були виявлені особою, яка усвідомлювала факт викрадення та намагалася його припинити.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не мав умислу на вчинення грабежу, а скоїв крадіжку з сумки потерпілої, суд вважає нелогічними, необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 та іншими доказами, сумніватися в об`єктивності яких у суду немає підстав. Підстав, з яких потерпіла та свідок могли би обмовити обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, не визнання обвинуваченим вини, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, повторно.

Обставин, які відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Як обставини, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Відповідно до вимог статті 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом враховується, що обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, неодружений, не працює і не навчається, будь-яких осіб на утриманні в розумінні закону не має, завдану злочином шкоду відшкодував, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, попередня його судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення злочинів, який, будучи засудженим за вчинення умисного злочину та звільненим з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, а також думку потерпілої, яка у ході розгляду кримінального провадження наполягала на призначенні обвинуваченому міри покарання згідно чинного законодавства, враховуючи відсутність пом`якшуючих і наведені обтяжуючі покарання обставини, також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого і вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. При цьому, законні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст..69 КК України або звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення експертизи.

Питання з речовим доказом суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Речовий доказ - мобільний телефон «Lenovo S90 U», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити в її розпорядженні.

Стягнути в доход держави з ОСОБА_3 296 грн. 61 коп. судових витрат за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий -