Справа № 146/4/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" квітня 2018 р. смт Томашпіль Вінницької області
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
14 листопада 2017 року, біля 11 години неповнолітній ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні 9-го «Б» класу НВК «Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів гімназія», яка розташована в смт. Томашпіль по вул. Ігоря Гаврилюка, 69 Томашпільського району Вінницької області помітив на полиці однієї із навчальних парт вказаного класу мобільний телефон марки «НОМІ і 503», після чого вирішив його викрасти.
У подальшому ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір направлений на крадіжку вказаного телефону, впевнившись, що він в класі один та його дії є непоміченими для інших осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до вказаної парти та з її полиці таємно викрав мобільний телефон марки «НОМІ і503», який на праві власності належить ОСОБА_9 , та вартість якого згідно висновку експерта № 1230 від 22 грудня 2017 року становить 1133 гривні 34 копійки у середині якого знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 гривень та карта пам`яті ємкістю 8 Гб вартістю 150 гривень, після чого з місця події зник, розпорядившись викрадений майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1298 гривень34 копійки.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю. Пояснив суду, що він є учнем 9-го класу. Перебуваючи в школі, під час перерви він помітив як його однокласник залишив телефон під партою. Оскільки його телефон знаходився на ремонті то вирішив викрасти вказаний телефон. Викравши телефон заніс його додому та користувався ним до тих пір поки його не вилучили працівники поліції. В скоєному щиро розкаявся.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в листопаді 2017 року син повернувся зі школи з мобільним телефоном. На запитання він відповів, що телефон йому дав товариш покористуватися. Користувався син вказаним телефоном біля трьох тижнів. Далі син поїхав в Томашпіль, а повернувся з працівниками поліції та розповів, що телефон він викрав в школі в одного хлопчика. Крадіжку син вчинив оскільки в нього не було телефона так як свій здав у ремонт. Крім того зазначила, що вона як матір має відповідний вплав на неповнолітнього сина, здатна належним чином його виховувати, щоб в подальшому він не вчиняв будь-яких правопорушень чи злочинів.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що до неї зателефонувала класний керівник її сина та повідомила, що в останнього вкрали телефон. На наступний день потерпіла, взявши з собою відповідні документи на викрадений мобільний телефон пішла до поліції та повідомила про крадіжку. Через деякий час подзвонили працівники поліції та повідомили, що її телефон знайшли. Далі вона пішла до Томашпільського ВП, де їй під розписку повернули телефон та повідомили про обставини вчинення крадіжки. Потерпіла зазначила, що претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого немає. Щодо міри покарання просила суворо не карати.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 10 грудня 2017 року в с. Пеньківка вона була запрошена в якості понятої при добровільній видачі неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 мобільного телефону працівникам Томашпільського ВП в присутності матері. При цьому ОСОБА_4 пояснював, що даний телефон він викрав у школі, працівники поліції складали протокол.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що 10 грудня 2017 року вона була запрошена працівниками поліції в якості понятої. Була присутня при тому, як ОСОБА_4 в присутності матері передав працівникам поліції телефон, який викрав у школі в одного хлопчика .
Представник служби у справах дітей Томашпільської РДА ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що службою по справах дітей збиралася інформація стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , складався звіт, який надано до суду.
Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-протоколом огляду місця події від 10 грудня 2017 року згідно якого, ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції викрадений мобільний телефон та повідомив про обставини вчинення крадіжки.
Згідно характеристики виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 170 від 28 грудня 2017 року виданої на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Навчається в Томашпільській школі-гімназії в 9 класі. До складу сім`ї входить мати ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 , 2003 року народження. Компрометуючими даними щодо ОСОБА_4 сільська рада не володіє.
Згідно характеристики виданої НВК «Томашпільска ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» ОСОБА_4 навчається з п`ятого класу в вказаному навчальному закладі, за час навчання зарекомендував себе як спокійний, дисциплінований, врівноважений учень. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається в повному міру своїх сил, потребує контролю зі сторони матері. На уроках завжди уважний. Не завжди виконує домашнє завдання, списує у товаришів. Має сповільнений фізичний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться старанно. Бере активну участь у громадському житті класу. Товариський, врівноважений, самостійний, піддається чужому впливу. Завжди дотримується правил поведінки в школі. Шкідливих звичок немає. Дитина проживає в неповній сім`ї разом з матір`ю, яка займається його вихованням та утриманням.
З акту про відвідування сім`ї неповнолітнього обвинуваченого від 12 грудня 2017 року, встановлено, що під час візиту в сім`ю в будинку проживають мати ОСОБА_5 , 1966 року народження, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати ніде не працює, веде домашнє господарство. В будинку створені умови проживання, в сина є окрема кімната, стіл для написання домашніх завдань. В будинку пічне опалення, підведено електропостачання. Продуктами харчування сім`я забезпечена. При цьому матері рекомендовано приділяти більше уваги вихованню дитини.
Згідно комісійного акту медичного обстеження КУ «Томашпільська ЦРЛ» від 19 грудня 2017 року у ОСОБА_4 на час огляду патологій не виявлено.
Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що останній проживає у неповній сім`ї із своєю матір`ю ОСОБА_5 . Розвиток неповнолітнього відповідає його віку. На даний час навчається у 9 - му класі НВК «Томашпільска ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія». Неповнолітній шкодує про свої дії та запевняє, що розкаюється, в подальшому подібних неправомірних вчинків зобов`язався не вчиняти.
З висновку досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який складався Томашпільський районним сектором з питань пробації вбачається, що останній проживає у неповній сім`ї із своєю матір`ю ОСОБА_5 , умови проживання задовільні. На даний час навчається у 9-му класі НВК «Томашпільска ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія». Неповнолітній щиро розкаюється у вчиненому. Так, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, Томашпільський районний сектор з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).
Заслухавши пояснення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що мають місце дії у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується й ці дії мають склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх суд зобов`язаний забезпечувати точне й неухильне застосування чинного законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією, Кримінальним кодексом, Кримінальним процесуальним кодексом, положеннями інших нормативно-правових актів, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 р., Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 р. («Пекінські правила»), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини. Під час постановлення вироку щодо неповнолітньої особи суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим в ст.3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень гл.29 КПК і розд.XI КК.
Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає скоєння злочину у неповнолітньому віці, щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання, про звільнення в порядку ст.105 КК України неповнолітнього обвинуваченого від покарання та просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік, посилаючись на особу обвинуваченого, його щире розкаяння та те, що бездоганною поведінкою він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , щодо звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання та застосувати до нього заходів виховного характеру, посилаючись на особу обвинуваченого, його щире розкаяння та те, що бездоганною поведінкою він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Відповідно до ч.1ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Відповідно до ст.12 КК України, неповнолітній ОСОБА_4 вчинили злочин середньої тяжкості.
Заслухавши думку прокурора, який вважає, що наявні законні підстави, передбаченіст.105 КК України, для звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінального покарання, передбаченого ч.1ст.185 КК України, інших учасників процесу, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до злочинів середньої тяжкості, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, суд доходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 заходи виховного характеру в виді застереження та передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином, мобільний телефон марки «НОМІ і503», у середині якого знаходиться сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та карта пам`яті ємкістю 8 Гб , який було передано під зберігальну розписку ОСОБА_9 передати за належністю останній, як законному володільцю.
Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 105, 368, 307 КПК України суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.
Долю речових доказів вирішити таким чином: мобільний телефон марки «НОМІ і503», у середині якого знаходиться сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та карта пам`яті ємкістю 8 Гб, який був передаийі під зберігальну розписку ОСОБА_9 передати за належністю останній, як законному володільцю
Стягнути з ОСОБА_5 як законного представника ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням по справі експертизи в сумі 593 гривень 22 копійки.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1