Справа № 755/8100/18-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18 червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,
В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час проведення підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 314 КПК України, суд поставив на обговорення питання щодо направлення кримінального провадження до Апеляційного суду міста Києва щодо визначення підсудності у цьому кримінальному провадженні, оскільки воно не підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.
Прокурор просив прийняти рішення стосовно направлення справи за підсудністю відповідно до вимог КПК України.
Потерпілий поклався на розсуд суду.
Захисник та обвинувачений просили направити справу до Апеляційного суду міста Києва для визначення підсудності за Шевченківським районним судом м. Києва.
Відповідно до вимог ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Так, найтяжчим з злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 є вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає, що вказане кримінальне провадження не підсудне Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки з обвинувального акту вбачається, що за даним злочином ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що «…25.01.2018 року ОСОБА_8 , який мав виконувати роль власника квартири, а також невстановлена досудовим слідством особа, яка мала виконувати відведену йому роль брокера зі сторони продавця прибули до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому о 15 год. 30 хв. невстановлена особа, яка виконувала роль брокера зі сторони продавця відчужуваної квартири, передала приватному нотаріусу ОСОБА_9 пакет документів на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що стала об`єктом злочинного посягання… В подальшому нотаріусом ОСОБА_9 було посвідчено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_5 , який зареєстровано в реєстрі за №3440, який надано сторонам для підписання…»
Враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, місце вчинення якого було в приміщенні офісу за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 4, прим. 3, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва, тому кримінальне провадження не підсудне Дніпровському районному суду міста Києва.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, якщо до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду.
У відповідності до п.6 ч.2 ст.412 КПК України дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.
За таких обставин, зважаючи на правила ст. ст. 32, 34 КПК України, а також що питання про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується відповідним судом апеляційної інстанції.
Недотримання вимог ст. 32 КПК України практикою Європейського Суду з прав людини оцінюється як таке, що в «суду» немає юрисдикції для розгляду справи обвинуваченого, з точки зору пункту 1 статті 6 Конвенції такий «суд» не вважається «створеним на підставі закону» (див. Ріхерт проти Польщі (Richert v. Poland), пункт 41; Йоргіч проти Німеччини (Jorgic v. Germany), пункт 64).
Крім того, відповідно до рішень Суду «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року, «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року встановлено, що «відсутність будь-якого процесуального рішення щодо зміни територіальної підсудності залишається неясним, чи розглядалися належним чином аргументи заявника» та «суд, має бути впевнений в тому, що зміна територіальної підсудності відповідала положенням пункту 1 статті 6 Конвенції та, зокрема, вимозі об`єктивної незалежності та безсторонності».
Таким чином, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України необхідно направити до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання територіальної підсудності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 177, 183, 314, 371, 372 КПК України, суд,-
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: