Справа № 367/7368/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/364/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 8 30.05.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 січня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого директором ПП «Ванекскорт», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня затримання ОСОБА_9 із метою направлення його для відбування покарання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання час перебування ОСОБА_9 під вартою з 24.04.2015 року по 26.04.2015 року включно з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі.

Обрано відносно ОСОБА_9 до набрання вироку законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням обов`язків.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_9 22.04.2015 року близько 08 год. 00 хв. із метою викрадення та незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_10 за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, відносно яких матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, діючи умисно, на автомобілі марки «Форд Транзит» білого кольору, із установленим замість реєстраційних номерів написом «ПТН ПНХ», прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_3 , де придбав труну, яку на вищевказаному автомобілі перевіз до домоволодіння по АДРЕСА_2 , де на той час проживав. Придбану труну помістив у гаражному приміщенні зазначеного домоволодіння та підготував для поміщення до неї ОСОБА_10 , зробивши у труні отвори для дихання та приєднавши до труни засоби радіозв`язку «Радіоняня».

24.04.2015 року близько 11 год. 00 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , усвідомлюючи незаконність свого діяння, перебуваючи біля будинку потерпілого, що по пров. Шевченка, 5-А в м. Буча Київської області, умисно заблокували вищевказаним автомобілем проїзд по вказаній вулиці. Внаслідок цього потерпілий ОСОБА_10 був змушений зупинити свій автомобіль «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався, та вийти до останніх. У цей час невстановлені досудовим розслідуванням особи, застосувавши фізичну силу, всупереч волі ОСОБА_10 , силоміць помістили його до салону свого автомобіля, де за допомогою клейкої стрічки з полімерного матеріалу зв`язали руки та ноги, закрили очі, натягнувши йому на голову шерстяну шапку.

У подальшому, незаконно утримуючи ОСОБА_10 у вказаному автомобілі, перевезли його до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_9 , діючи спільно та узгоджено між собою, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, перенесли ОСОБА_10 у гаражне приміщення та помістили його в труну, яка там знаходилась, а кришку труни забили цвяхами.

Однак, цього ж дня, приблизно о 12 год. ОСОБА_10 вдалося самостійно звільнитися з труни, втекти та повідомити знайомих і міліцію про те, що сталось.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку невідповідністю висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження закрити за відсутності доказів його винуватості.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що міський суд не обґрунтував, чому взяв до уваги докази сторони обвинувачення, показання потерпілого ОСОБА_10 та відкинув інші докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема показання апелянта. Докази, на які посилається міський суд, крім показань потерпілого та свідків, є похідними та їх достовірність прямо залежить від достовірності первинних джерел доказування. Оскільки первинні докази не можна вважати належними та допустимими, вторинні також викликають сумніви.

На думку обвинуваченого, під час досудового розслідування було порушено його право на захист, спотворено інформацію, щодо обставин кримінального провадження, що у подальшому призвело до невідповідності висновків суду першої фактичним обставинам провадження, які ґрунтуються на недопустимих, суб`єктивних та упереджених доказах і не спростовують його доводів про невинуватість у пред`явленому обвинуваченні.

У ході досудового розслідування та судового розгляду сторона захисту категорично заперечувала існування змови між обвинуваченим та невстановленими досудовим розслідуванням особами. Однак, вказані доводи залишилися поза увагою суду.

Також, судом першої інстанції, у порушення вимог КПК України, було відхилено клопотання сторони захисту про вчинення процесуальних дій, допит свідків, дослідження доказів для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення, що унеможливило реалізацію обвинуваченим своїх прав.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги та вважали вирок суду першої інстанції правильним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_9 не з`явився про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином (розписка від 17.05.2018 року). Клопотань про відкладення судового засідання від останнього не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.146 КК України.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в місцевому суді.

У суді першої інстанції ОСОБА_9 винуватим себе не визнав та зазначив, що у нього не було наміру викрадати ОСОБА_10 і він ні з ким не домовлявся про це. Приблизно 20 чи 21.04.2015 року він на базарі в м. Ірпені, коли здавав у ремонт бензопилу, познайомився з двома хлопцями на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вони повідомили, що допомагають в АТО і необхідно перевезти труп одного військового до м. Ірпеня та похоронити його тут. Він визвався допомогти та придбати для цього труну за свої кошти. На наступний день він разом з ОСОБА_13 , який на той час проживав разом із ним, у магазині, в м. Ірпені, по вул. Матросова, за 600,00 грн. придбав труну, яку на своєму мікроавтобусі марки «Мазда» синього кольору перевіз до свого місця проживання і помістив її в гаражі. Ввечері цього ж дня до нього приїхали хлопці на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дізнатись чи придбав він труну і поїхали. Зранку 24.04.2015 року, приблизно об 11 год. 30 хв., він разом з ОСОБА_13 прибирали територію подвір`я. Приблизно о 12 год. 00 хв., до його будинку на білому мікроавтобусі марки «Форд» приїхали хлопці на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і попросили залишити деякі речі для бійців АТО у нього в гаражі, на що він погодився. Вони під`їхали мікроавтобусом до гаража заднім ходом і самостійно розгрузились. Що вони розвантажували він не бачив, бо знаходився на веранді будинку. Потім хлопці зайшли до будинку щоб попити води та помити руки і поїхали. Після цього його співмешканка ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 пішли в магазин за продуктами. Через деякий час ОСОБА_14 зателефонувала йому на мобільний телефон і попросила їх забрати з покупками. Приблизно о 14 год. 30 хв. він на своєму автомобілі забрав їх. Повернулись додому і почали готувати їжу, для чого на подвір`ї розвели багаття. У цей час приїхали працівники міліції, із ними вийшов потерпілий ОСОБА_10 і сказав, що впізнає його.

Із показань потерпілого ОСОБА_10 у суді першої інстанції вбачається, що 24.04.2015 року, приблизно о 12 год. 00 хв., він виїздив зі свого будинку за адресою: АДРЕСА_4 , але проїхати не вдалося, тому що дорогу йому перегородив білий мікроавтобус марки «Форд» з номером «ПТН ПНХ», який стояв, а під ним щось робив якийсь чоловік. Трохи почекавши, він вийшов запитати, що сталося. Чоловік з-під автомобіля сказав, що зламались гальма. Коли він хотів повернутись до свого автомобіля, із мікроавтобуса вискочив невідомий чоловік та разом із чоловіком, який щось ремонтував під автобусом, почали наносити йому удари, а потім заштовхали в мікроавтобус, повалили обличчям на підлогу, продовжували наносити удари. Коли стало важко дихати він попросив припинити. Один із них сів за кермо мікроавтобуса і вони поїхали. Другий зав`язав йому рот, руки і ноги та чимось обмотав кругом тулуба, зробивши петлю. На голову йому наділи шерстяну шапку, яку натягнули на очі. Деякий час вони їхали, проїжджали залізничний переїзд, потім зупинились і той чоловік, що був у салоні мікроавтобуса зателефонував і запитав що за люди метуть у дворі і перепитав чи точно впевнений. Потім вони заїхали у якийсь двір і троє чоловіків його понесли. Коли його несли, то шапка трохи сповзла з очей і він побачив того, що ніс його посередині. Це був обвинувачений ОСОБА_9 . Його занесли в якесь приміщення, поклали в труну, яку накрили кришкою і забили гвіздками. Після цього всі вийшли з приміщення, а коли приблизно через 5 хвилин повернулись, то ОСОБА_9 подякував двом інших за роботу і всі вони пішли. Приблизно через 20 хв. йому вдалось вивільнити руки, натиснувши руками і колінами на кришку, відкрити її. Вилізши з труни, він перевірив ворота та двері приміщення вони були зачинені. Тому він через вікно вибрався назовні, вибіг із подвір`я і побіг через ліс, який був через дорогу. Через деякий час добіг до садового товариства, де йому надали можливість зателефонувати своєму юристу та в міліцію. По приїзду міліції, його коротко опитали, прибув кінолог із собакою, які чітко вийшли на помешкання, де його утримували. На зустріч міліції вийшов ОСОБА_9 та його співмешканець і далі почалось опитування.

Свідок ОСОБА_16 в міському суді повідомила, що вона є співмешканкою потерпілого ОСОБА_10 , який 24.04.2015 року, приблизно об 11 год. 00 хв., виїхав на автомобілі марки «Лексус» на зустріч по роботі. Вона в цей час працювала в саду. Після 13 год. їй зателефонував знайомий ОСОБА_17 і повідомив, що її чоловіка викрали і він зараз буде телефонувати з чужого телефону. Потім зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що на нього стався напад, попросив номер телефону ОСОБА_18 , щоб той його забрав. Потім зателефонував сусід ОСОБА_19 , який повідомив, що їх автомобіль стоїть біля воріт будинку відчинений. ОСОБА_10 повернувся додому весь побитий, одяг у крові, сказав, що його викрали.

Місцевому суду свідок ОСОБА_20 повідомив, що 24.04.2015 року, приблизно о 08 год. 30 хв. він виїхав із свого будинку за адресою: АДРЕСА_5 , щоб поїхати в суд. Коли виїздив із будинку на вулицю, то бачив припаркований мікроавтобус білого кольору. Приблизно о 10 год. 00 хв. йому на телефон надійшло повідомлення, що автомобіль сусіда ОСОБА_10 марки «Лексус» перегородив проїзд до його підприємства за адресою: м. Буча, вул. Шевченка, 70. Коли він приїхав, то білого мікроавтобуса не було, а автомобіль ОСОБА_10 стояв заведений з відкритими дверима. Він відігнав цей автомобіль поруч на вільне місце, щоб не заважав проїзду. Потім приїхали працівники міліції, які повідомили, що ОСОБА_10 було викрадено.

Як видно з показань свідка ОСОБА_21 в суді першої інтонації, навесні 2015 року (точну дату не пам`ятає), приблизно о 08 год. 00 хв., у магазин «Пам`ять кінг», де вона допомагала в роботі своєму синові, заїхав обвинувачений з двома чоловіками. Вони вибрали труну чорну з білою смугою за 600,00 грн. ОСОБА_9 розрахувався. Труну завантажили у білий мікроавтобус марки «Форд» і поїхали. Другий раз обвинуваченого вона вже бачила в міліції, під час впізнання.

Водночас, свідок ОСОБА_22 місцевому суду повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . По сусідству з ним, у будинку АДРЕСА_2 , проживав обвинувачений ОСОБА_9 . У квітні 2015 року (точніше не пам`ятає), приблизно о 14 год. 00 хв., він вийшов з будинку на подвір`я і побачив, що до гаража ОСОБА_9 під`їжджає заднім ходом білий мікроавтобус марки «Форд». ОСОБА_9 у цей час стояв біля гаража. Що саме відбувалось він не бачив, але приблизно через 5 хвилин мікроавтобус поїхав, ОСОБА_9 на подвір`ї вже не було.

Із показань свідка ОСОБА_14 у міському суді вбачається, що вона співмешканка обвинуваченого ОСОБА_9 . Разом вони проживали в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ними також проживали ОСОБА_23 та її хлопець ОСОБА_24 . Із ранку, попивши кави, вона готувала їжу, ОСОБА_23 прибирала в будинку, а ОСОБА_25 разом із ОСОБА_9 прибирали на подвір`ї. Приблизно о 12 год. 00 хв. вона з ОСОБА_23 та ОСОБА_26 сіли обідати, а ОСОБА_9 залишився на подвір`ї. Через 10 хв. на подвір`я заїхав білий мікроавтобус, ОСОБА_9 показав де припаркуватись, а сам пішов на веранду. Через 10 хв. до будинку зайшли двоє невідомих їй чоловіків, попили води і поїхали. Потім від ОСОБА_9 дізналась, що вони розвантажили в гаражі якісь будівельні матеріали. У подальшому вона з ОСОБА_23 та ОСОБА_26 пішли в магазин придбати продуктів. Купивши їх, зателефонували ОСОБА_9 , щоб він їх забрав. Після того, як приїхали додому, сиділи на подвір`ї. Приблизно о 15 год. 30 хв. приїхали працівники міліції, почали їх допитувати і здійснювати обшук.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 у суді першої інстанції, вона разом зі своїм хлопцем ОСОБА_26 проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який орендували ОСОБА_14 та ОСОБА_9 . Приблизно о 09 год. 00 хв. 24.04.2015 року вони прокинулись, попили каву. Близько 12 год. 00 хв. вирішили пообідати. На початку першої години у двір заїхав білий мікроавтобус, із якого вийшло двоє молодих чоловіків, із котрими спілкувався ОСОБА_9 . Потім ті двоє чоловіків зайшли в будинок, помили руки і пішли. Після обіду вона разом із ОСОБА_27 та ОСОБА_26 пішли прогулятись та купити продуктів. Коли повернулись і сиділи на подвір`ї, приїхали працівники міліції, які виносили з гаража труну чорну з білою смугою.

Також винуватість ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Згідно протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2015 року, ОСОБА_10 24.04.2015 року повідомив чергового Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області про його викрадення та позбавлення волі невідомими людьми неподалік будинку АДРЕСА_4 (т.2 а.п.142-143).

Протоколом огляду місця події від 24.04.2015 року з ілюстративною фототаблицею зафіксовано місце викрадення ОСОБА_10 біля будинку № 5-а по пров. Шевченка в м. Буча Київської області та місце знаходження його автомобіля марки «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 (т.2 а.п.145-152).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.04.2015 року з ілюстративною фото таблицею, зафіксовано потерпілого ОСОБА_10 біля домоволодіння АДРЕСА_2 та наявність плям бурого кольору на його одязі (т.2 а.п.153-160).

Згідно протоколу огляду місця події від 24.04.2015 року з ілюстративною фототаблицею, зафіксовано домоволодіння АДРЕСА_2 , у приміщеннях гаража якого було виявлено та вилучено, в тому числі труну з кришкою до неї, оббиті чорною та білою тканиною, з отворами та сантехнічними трубами в кришці, прилад радіозв`язку «Радіоняня», приладнаний в труні, коробка від такого приладу, чоловічі туфлі, які знаходились у труні, чоловічу куртку чорного кольору із скотчем на ній, рулони скотчу та номерні знаки з написом «ПТН ПНХ» (т.2 а.п.162-171).

Протоколом огляду місця події від 25.04.2015 року з ілюстративною фототаблицею зафіксовано магазин за адресою: м. Ірпінь Київської області, вул. Українська, 1-Т, в якому обвинуваченим було придбано труну (т.2 а.п.174-177).

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2015 року, свідок ОСОБА_21 впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, котра в магазині «Пам`ять Кінг» за адресою: м. Ірпінь Київської області, вул. Українська, 1-Т, разом з іще двома чоловіками 22.04.2015 року придбав домовину (т.2 а.п.206-208).

Протоколом освідування особи від 30.06.2015 року з ілюстративною фототаблицею зафіксовано наявність на лівій руці ОСОБА_9 татуювання у виді хреста (т.2 а.п.265-270).

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання від 25.04.2015 року з ілюстративною фото таблицею, потерпілий ОСОБА_10 впізнав на фото татуювання у виді хреста з лівої руки ОСОБА_9 , як таке, що перебувало на лівій руці одного з чоловіків, які переносили його з мікроавтобусу до домовини (т.2 а.п.271-274).

Як видно з висновку експерта від 27.05.2015 року №20(о) у ОСОБА_10 виявлено синці та садна обличчя, тулубу, кінцівок, рана верхньої губи, дефект верхнього зубного ряду, які заподіяні внаслідок ударів тупим предметом або об такі не виключно за обставин, зазначених у показаннях ОСОБА_10 (т.1 а.п.67-68).

Із висновку експерта від 31.05.2015 року №12/20(о) вбачається, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.п.71).

Висновком експерта від 18.09.2015 року №262 встановлено, що на куртці чорного кольору, вилученій під час огляду місця події 24.04.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров людини, яка могла належати ОСОБА_10 (т.1 а.п.151-152).

Відповідно до висновку експерта від 18.09.2015 року №261, на фрагменті тканини з обшивки труни, вилученого під час огляду місця події 24.04.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров людини, яка могла належати ОСОБА_10 (т.1 а.п.178-179).

Згідно протоколу огляду від 06.10.2015 року потерпілий ОСОБА_10 впізнав свої чоловічі черевики, які він залишив у труні, коли вибрався з неї, і які були вилучені під час огляду місця події 24.04.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.п.77).

Разом із цим у суді першої інстанції були оглянуті речові докази:

- труна з кришкою до неї, оббиті чорною та білою тканиною, які в судовому засіданні впізнали свідки ОСОБА_21 і ОСОБА_15 . При цьому, свідок ОСОБА_21 місцевому суду повідомила, що цю труну було придбано обвинуваченим ОСОБА_9 в магазині «Пам`ять кінг», а свідок ОСОБА_15 зазначила, що бачила, як цю труну 24.04.2015 року з гаража ОСОБА_9 виносили працівники міліції. Кришка до труни також містить саморобні отвори.

- фрагменти сантехнічної труби та сантехнічної труби з кришкою, які були демонтовані із зазначеної вище кришки труни;

- радіопристрої виробника Авентос Філіпс «Радіоняня», які були прикріплені до труни, у якій утримувався ОСОБА_10 ;

- автомобільні номерні знаки з написом «ПТН ПНХ», такі як були на мікроавтобусі, на якому було здійснено викрадення ОСОБА_10 , і знайдені у гаражі домоволодіння, де проживав ОСОБА_9 .

Разом із цим, судом першої інстанції обґрунтовано відкинуто інші докази, долучені до матеріалів кримінального провадження.

Зокрема, висновок експерта від 08.05.2015 року №3-02/608 (т.1 а.п.75-77), висновок експерта від 14.05.2015 №3-02/610 (т.1 а.п.81-89), висновок експерта від 14.05.2015 №3-02/612 (т.1 а.п.93-96), висновок експерта від 13.05.2015 №3-02/613 (т.1 а.п.100-102), висновок експерта від 14.05.2015 року №3-02/631 (т.1 а.п.106-108), висновок експерта від 13.05.2015 року №3-02/611 (т.1 а.п.110-114), висновок експерта від 06.08.2015 №3-01/623 (т.1 а.п.118-121), висновок експерта від 19.05.2015 року №3-02/607 (т.1 а.п.124-132), висновок експерта від 14.05.2015 року №3-02/609 (т.1 а.п.137-139), висновок експерта від 06.08.2015 № 3-01/624 (т.1 а.п.143-145), висновок експерта від 10.08.2015 року №3-02/981 (т.1 а.п.156-164), висновок експерта від 11.08.2015 року №3-02/982 (т.1 а.п.168-174), висновок експерта від 01.10.2015 року №2-04/634 (т.1 а.п.183-186), висновок експерта від 06.10.2015 року №3-05/605а (т.2 а.п.24-29), висновок експерта від 09.10.2015 року №3-05/661 (т.2 а.п.32-36), банківські документи та виписки по рахункам (т.1 а.п.223-230, т.2 а.п.9-21, т.3 а.п.1-2), роздруківка СМС повідомлень та телефонних дзвінків (т.2 а.п.53-70), протокол огляду предмету від 25.04.2015 року (т.2 а.п.180а-188), протокол обшуку від 06.05.2015 року (т.2 а.п.219-225), протокол обшуку від 21.05.2015 року (т.2 а.п.239-234), протокол обшуку від 21.05.2015 року (т.2 а.п.236-244), протокол огляду предметів від 09.06.2015 року (т.2 а.п.245-250), протоколи пред`явлення особи для впізнання від 28.08.2015 року (т.2 а.п.277-282), оптичні диски (т.2 а.п.51-52), оптичні диски (т.2 а.п.51,52, т.3 а.п.3) не містять фактів та обставин на підтвердження вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Оптичні диски із записом допиту ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , оскільки згідно ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (т.2 а.п.229).

Також, оптичні диски з написом «Пошук буд. з потерпілим» та «Впізнання Купенка Відео «Форд»» належним чином не оформлені, в тому числі не прошиті, не опечатані, не містять вказівки до якої процесуальної дії відносяться (т.2 а.п.229).

На копіях фотографій із відеокамер хоч і зафіксовано як приїхав та поїхав білий мікроавтобус марки «Форд», однак фіксація відбулась 24.04.2015 року о 06 год. 01 хв., тобто задовго до події вчинення злочину (т.2 а.п.190-191).

Копію СМС повідомлення, згідно клопотання ОСОБА_10 , було надіслано йому після скоєння злочину 24.04.2015 року о 16 год. 23 хв. (т.2 а.п.193, 194).

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.04.2015 року спростовується показаннями свідка ОСОБА_22 , у суді першої інстанції, в яких він повідомив, що не бачив чи приймав участь ОСОБА_9 у розвантаженні мікроавтобусу. Також, у протоколі не містися вказівки про те, кого крім обвинуваченого було пред`явлення свідку для впізнання (т.2 а.п.195).

Так, довідка Ірпінсько-Бучанського об`єднаного військкомату від 17.08.2017 року №1/2014 не підтверджує причетність ОСОБА_9 до злочину, і не спростовує його показань про те, що якісь особи повідомили йому про необхідність транспортування померлого із зони АТО. Зазначена довідка вказує на відсутність протягом березня-квітня 2015 року загиблих мешканців м. Ірпінь під час проведення АТО і не спростовує того факту, що про це могли казати якісь особи.

Також, колегія суддів ставиться критично до показань обвинуваченого про те, що він не знав про викрадення потерпілого ОСОБА_10 та позбавлення його волі, ні з ким про це не домовлявся і участь у цьому не приймав.

Зокрема, такі показання ОСОБА_9 спростовуються тим, що придбану ним заздалегідь труну було підготовлено для утримання в ній живої людини, для чого зроблено отвори у кришці труни і приладнано до них сантехнічні каналізаційні труби, а також приєднано до самої труни радіопристрій «Радіоняня». Оскільки доступ до зазначеної труни був лише у ОСОБА_9 , особи, які приїздили до нього 24.04.2015 року на мікроавтобусі марки «Форд», пробули незначний час від 5 до 10 хв. (що підтвердили в місцевому суді свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ), і за цей час не змогли б здійснити такі дії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі дії було вчинено самим ОСОБА_9 або іншою особою з його відома.

До того ж, потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що бачив, як обвинувачений ОСОБА_9 допомагав двом іншим особам переносити його із мікроавтобуса до труни, в якій його потім утримували. Також під час досудового розслідування потерпілий впізнав татуювання на лівій руці обвинуваченого, яке він бачив у чоловіка, який переносив його до труни.

На думку колегії суддів, показання потерпілого відповідають дійсності, адже вони були правдивими, послідовними, незмінними протягом досудового розслідування, судового розгляду та узгоджуються із іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження. Доказів того, що у потерпілого є підстави для обмовлення ОСОБА_9 апеляційному суду надано не було.

Також є сумнівними показання обвинуваченого про те, що він придав труну, приїхавши на своєму автомобілі марки «Мазда» синього кольору, адже вказане спростовується показаннями свідка ОСОБА_21 , яка повідомила, що обвинувачений і ще двоє чоловіків приїхали купляти труну на білому мікроавтобусі марки «Форд».

Показання свідка ОСОБА_14 про те, що під час розвантажування білого мікроавтобусу обвинувачений ОСОБА_9 перебував на веранді будинку міський суд обґрунтовано не взяв до уваги, адже ОСОБА_14 можна вважати особою заінтересованою у наслідках розгляду справи, оскільки вона є співмешканкою ОСОБА_9 , і може надавати подібні показання з метою уникнення обвинуваченим покарання.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_9 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 146 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

Із огляду на зазначене, невизнання вини ОСОБА_9 апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту обвинуваченої із метою уникнення ним відповідальності, а тому оцінює його показання критично.

Оцінюючи всі вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про необґрунтованість апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_9 , адже вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_9 місцевий суд взяв до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, котре відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, мотиви вчиненого, спрямованість умислу, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується добре, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше неодноразово засуджувався за умисні корисливі злочини, але в силу ст.89 КК України вважається не судимим.

У відповідності до ст.ст.66, 67 КК України, обставин, що обтяжує та пом`якшує покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції встановлено не було.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_9 у межах санкції ч.2 ст.146 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, оскільки таке покарання пов`язане із ізоляцією від суспільства відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів та домірним скоєному.

Підстав для застосування до ОСОБА_9 ст.ст.69, 75 КК України колегією суддів встановлено не було.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги обвинуваченого та не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 січня 2018 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Головуючий:

Судді: