СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1151/18
Провадження № 1-кп/306/148/18
У Х В А Л А

29 серпня 2018 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Свалява матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом заступника начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000043 від 27 лютого 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

04.06.2018 до Свалявського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Ухвалою від 06.06.2018 року призначено підготовче судове засідання на 14.00 год. 02.07.2018 року, яке неодноразово відкладалось з поважних причин, востаннє на 29.08.2018 року.
Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явились, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце підготовчого судового засідання, що на думку суду не є перешкодою для вирішення питань підготовчого судового засідання. Крім того, на адресу суду подавала клопотання про проведення підготовчого судового засідання без її участі, оскільки з поважних причин з`явитись до суду не може, в тому числі, і на судове засідання, яке призначено на 29.08.2018 року, подала аналогічну заяву, одночасно подала письмове клопотання через канцелярію суду про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з тим, що прокурором не дотримано вимог до нього, передбачених ст. 291 КПК України, та вважає порушенням її прав, як потерпілої, і невідкриття матеріалів стороні потерпілих та неповідомлення про завершення досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, розглядати справу одноособово, вважає що обвинувальний акт у даному провадженні відповідає вимогам, встановленим КПК України, заперечив щодо клопотань учасників судового провадження про повернення обвинувального акта, вважає, що повно викладено фактичні обставини справи та сформульовано обвинувачення ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 91 КПК України та ст. 291 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_4 подав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, яке підтримав у підготовчому судовому засіданні, з підстав, викладених у клопотаннях. Зокрема, посилається на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Закону та відомості про процесуальні дії, зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, не відповідають дійсності. Так, вважає грубим порушенням сторони обвинувачення при складанні обвинувального акта не зазначення таких обов`язкових реквізитів обвинувального акта як дата його складання та дата підписання, та вважає, що не вірно сформульовано обвинувачення оскільки, викладене суперечить фактичним обставинам вчинення злочину, так як вважає, що злочин щодо потерпілих вчинено не лише ОСОБА_6 а й іншими посадовими особами, тому в такому вигляді обвинувальний акт не може бути призначено до судового розгляду, адже вважає, що в діях обвинуваченого міститься склад більш тяжкого кримінального правопорушення, яке вчинено групою осіб (або ОЗГ). Одночасно стверджує, що йому та іншій потерпілій його матері ОСОБА_8 , не було повідомлено про завершення досудового розслідування та про відкриття матеріалів сторонам, що на його думку, є також суттєвим порушенням норм КПК України та порушення їх прав як потерпілих.
Представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 також подав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку з невідповідністю такого вимогам ст.291 КПК України. В судовому засіданні таке клопотання підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , кожен зокрема, в підготовчому судовому засіданні вважають, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ознаками ч. 2 ст. 162 КК України, не може бути призначений до судового розгляду, оскільки, він не відповідає вимогам КПК України, зокрема, в ньому відсутня правова кваліфікація діяння, зокрема не викладено об`єктивну сторону діяння, яке інкримінують ОСОБА_6 , а саме, не зазначено спосіб вчинення за ознакою "незаконне проникнення". Що вважають грубим порушенням норм КПК України, оскільки таке не повно сформульоване обвинувачення позбавляє обвинуваченого права на захист, що перешкоджає призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки сторона захисту в такому випадку позбавлена правильно обрати тактику захисту від пред`явленого обвинувачення.
Вивчивши обвинувальний акт з додатками, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, при цьому виходить з наступного.
Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в такому відсутнє формулювання обвинувачення, в якому були б відображені всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України та розкрита правова кваліфікація дій ОСОБА_6 , а міститься лише виклад фактичних обставин, які встановлені під час досудового розслідування та вказівка на підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України. Зокрема, при формулюванні обвинувачення не розкрито об`єктивну сторону кримінального правопорушення, яке інкримінують обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме, в обвинувальному акті зазначено ознаку при формулюванні обвинувачення «незаконно проник на земельну ділянку та згодом у будинок…», однак не розкрито способу такої ознаки як «незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи» саме в діях обвинуваченого, та в цій частині не сформульовано обвинувачення. При цьому, прокурор формулюючи обвинувачення, обмежився лише вказівкою про те, якими є обов`язки службової особи слідчого та якими нормативно правовими актами це визначено, та загальною вказівкою про те, як би мав діяти слідчий при проведенні обшуку взагалі в будь-якому випадку, однак конкретного формулювання обвинувачення, яке саме кримінально каране діяння діяння, якими діями та у який спосіб, в чому це виразилось, яку норму Закону (та який конкретно Закон) обвинувачений порушив відсутнє.

Так, з об`єктивної сторони порушення недоторканності житла може бути вчинене у формі: 1) незаконного проникнення до житла чи іншого володіння особи; 2) незаконного проведення в них огляду чи обшуку; 3) незаконного виселення; 4) інших дій, що порушують недоторканність житла громадян.

Саме, під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи слід розуміти будь-яке вторгнення у житло (інше володіння), здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку.

Обшук вважається незаконним, якщо він здійснений: 1) приватною особою; службовою особою, у т.ч. з правоохоронних органів, яка не має права його проводити; 2) службовою особою, яка відповідно до закону наділена правом проведення обшуку (слідчим, працівником органу дізнання), але: а) за відсутності підстав для проведення обшуку (коли не порушено кримінальну справу або за відсутності достатніх даних про те, що знаряддя злочину, речі й цінності, здобуті злочинним шляхом, а також інші предмети і документи, які мають значення для встановлення істини в справі, заховані в певному приміщенні або місці чи у будь-якої особи, а також про те, що в певному приміщенні або місці переховується злочинець); б) з порушенням процесуального порядку його проведення (без участі понятих, без складання протоколу, без роз`яснення обшукуваним, понятим і відповідним представникам їхніх прав тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті, формулювання обвинувачення.

Вищенаведене свідчить про те, що в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

Зазначених вище вимог при формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 у незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи прокурором не дотримано, тобто обвинувальний акт не містить вказівки про обвинувачення та яке саме діяння (дію чи бездіяльність) вчинив ОСОБА_6 проводячи обшук.

З матеріалів справи вбачається, що в обвинувальному акті не викладено чіткого формулювання висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, зміст обвинувального акту викладений таким чином, що з нього фактично неможливо зрозуміти, які фактичні обставини встановлені по справі.

Так, виклад фактичних обставин справи не містить вказівки на спосіб "незаконного проникнення", характеру вчиненого діяння, інших суттєвих ознак (шляхом проведення обшуку - не зазначено в чому виразилась така незаконність, не конкретизовано, яке майно потерпілих вилучено незаконно, в чому проявилося діяння - "незаконно проник" і т.д.).

Вказані порушення, які допущені при складанні обвинувального акта прокурором та при його затвердженні, на думку суду є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів підозрюваного, зокрема, порушують його право знати у чому його обвинувачують, і у свою чергу перешкоджають суду повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження та можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Крім того правилами ст. ст. 109, 291 КПК України встановлено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком. а також додається: цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; та довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Так, згідно зі ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки в ході проведення підготовчого судового засідання з`ясовано, що в переліку процесуальних рішень в реєстрі містяться перелік постанов про закриття кримінального провадження, в тому числі, зазначено і постанову, яку задовго до направлення обвинувального акта до суду було скасовано ухвалою слідчого судді.

Крім того, судом встановлені і інші істотні порушення при затвердженні обвинувального акта, а саме, суд враховує і пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , які знайшли підтвердження в ході проведення підготовчого судового засідання, зокрема, і те, що відповідно до ст. 290 КПК України їм (потерпілим і їх представнику) не надана можливість ознайомитися з матеріалами досудового розслідування, що в обвинувальному акті не вказаний розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, про яку вони заявляли. Крім того, суд вважає груби порушенням ст. 291 КПК України і незазначення прокурором дати складання та затвердження обвинувального акта, адже процесуальні строки, зокрема і строк закінчення досудового розслідування, законодавець прив`язує саме до такої дати. В зв`язку з чим, суд доходить висновку, що прокурором не дотримано і вимог ст. 290 КПК України щодо повідомлення про завершення досудового розслідування потерпілих та їх представника, та недотримано також вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні та затвердженні обвинувального акта щодо ОСОБА_6 .

Разом із тим, суд також вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вказані порушення прокурором вимог КПК України при встановленні фактичних обставин справи, складанні та затвердженні обвинувального акта, суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, та порушує права потерпілих в даному кримінальному провадженні, що унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду, а тому, доводи прокурора про те, що підстави, на які посилаються учасники в клопотаннях про необхідність повернення обвинувального акту, є формальними, суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Водночас, суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акта та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Враховуючи вище наведене, суд доходить висновку, що зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акта і розглянути його. Крім того призначення обвинувального акта, складеного із зазначеними недоліками, до судового розгляду та його розгляд в судовому засіданні, може поставити під сумнів, будь-яке прийняте рішення за результатом розгляду такого обвинувального акта.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акта чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві, чи такі, що перешкоджають або не перешкоджають розгляду справи по суті. Статтею 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Статтею 109 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвими недотримання прокурором чи слідчим будь-якої з вказаних вимог, законом не передбачено.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог, та може призвести до необ`єктивного та неповного встановлення всіх обставин у справі та позбавить можливості постановити справедливе судове рішення .

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акта прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та в зв`язку з тим, що потерпілих та їх представника не повідомлено у встановленому порядку про завершення досудового розслідування та про відкриття матеріалів сторонам, суд доходить висновку, про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, та вважає підставними клопотання потерпілих та представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, а тому даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Наведені вище порушення вимог КПК України, суд вважає істотними та такими, що перешкоджають для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Так як судом прийнято рішення про повернення обвинувального акта прокурору, питання, пов`язані із підготовкою до судового розгляду, судом не вирішуються.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 371, 372 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 27 лютого 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,- повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення через Свалявський районний суд Закарпатської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: суддя ОСОБА_1