Провадження № 1-кс/760/798718
УХВАЛА
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження, що розслідується за фактом заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) за ч. 4 ст. 190 КК України.
Подане клопотання обґрунтовується тим, що Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється розслідування за фактом того, що квартира АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.04.2001р., крім того, відповідно до листа Солом`янської районної в місті державної адміністрації та інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва, за вказаною адресою з 12.07.2001р. зареєстрований ОСОБА_4 , та станом на 02.02.2018р. з реєстрації не знятий.
В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, заповіт згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відсутній.
Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 24.01.2018р. приватним нотаріусом ОСОБА_5 , проведено державну реєстрацію права власності на підставі посвідченого ним договору купівлі-продажу № 15 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено наявність двох правочинів, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_7 , а саме: договору дарування серія та номер: 500, виданий 07.10.2009р., на бланку ВМО № 520656, щодо об`єкту нерухомості, квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , між сторонами договору ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_8 (обдаровуваний) та договору дарування серія та номер: 500, виданий 07.10.2009р., на бланку ВМО № 520656, щодо об`єкту нерухомості, квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , між сторонами договору ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_9 (обдаровуваний).
Також, встановлено, що жоден з вказаних договорів, згідно інформації з КП КМР Київське міського бюро технічної не реєструвався, а дана квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.04.2001 року, крім того, відсутні особи, які вступили в спадщину та яким у встановленому законом порядку видано свідоцтво на спадщину.
В клопотанні поставлено питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка постановою від 31.05.2018р. прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 визнана речовими доказами.
Також прокурор просила розглянути подане клопотання про арешт майна без повідомлення власників майна, з метою забезпечення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе провести розгляд даного клопотання без повідомлення власників майна, за наведених прокурором підстав.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, під час судового розгляду встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 24.01.2018р., приватним нотаріусом ОСОБА_5 , проведено державну реєстрацію права власності на підставі посвідченого ним договору купівлі-продажу № 15 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено наявність двох правочинів, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_7 , а саме: договору дарування серія та номер: 500, виданий 07.10.2009р., на бланку ВМО № 520656, щодо об`єкту нерухомості, квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , між сторонами договору ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_8 (обдаровуваний) та договору дарування серія та номер: 500, виданий 07.10.2009р., на бланку ВМО № 520656, щодо об`єкту нерухомості, квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , між сторонами договору ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_9 (обдаровуваний).
Разом з тим, жоден з вказаних договорів, згідно інформації з КП КМР Київське міського бюро технічної не реєструвався, а дана квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.04.2001 року, крім того, відсутні особи, які вступили в спадщину та яким у встановленому законом порядку видано свідоцтво на спадщину.
Тому, постановою від 31.05.2018р. прокурора Київської місцевої прокуратури № 9, квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом.
За таких обставин, слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Разом з тим, не підлягає задоволенню клопотання прокурора в частині заборони відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації здійснювати реєстрацію осіб в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки вимогами кримінально-процесуального кодексу України не передбачено застосування такого виду обмеження.
За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з метою забезпечення його збереження як речового доказу, заборонивши відчужувати, розпоряджатися та користуватися нею.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1