УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

м. Київ
справа № 766/1451/18
провадження № 51-7203ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2018 року у кримінальному провадженні

№ 0004658 від 21 грудня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 раніше судимого вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2016 року за ч. 3 ст. 407 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1

ст. 185 КК.
Встановлені обставини
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2016 року ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
За вироком місцевого суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він

20 грудня 2017 року, перебуваючи на території ТОВ «Смарт-Мерітайм-Груп» за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів, шляхом вільного доступу до цеху

№ 2112, таємно, намагався викрасти 3, 6 м. мідного кабелю вартістю 1395,58 грн., однак, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив із причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем підприємства на контрольно-пропускному пункті №1.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого зазначене рішення місцевого суду змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2016 року,

і за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити ухвалу апеляційного суду і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, або змінити вид призначеного покарання на штраф. Зазначає, що апеляційним судом не було враховано його характеристику за місцем проживання, ставлення до скоєного, молодий вік, наявність щирого каяття, а також те, що злочин є незакінчений.
Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків суду в частині доведеності його винуватості у вчиненні злочину та кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1

ст. 185 КК.
Разом з тим, посилання засудженого на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, переглядаючи вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував: що ОСОБА_4 вчинив злочин середнього ступеню тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий; наявність пом`якшуючих покарання обставин (повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину); відсутність обставин, які обтяжують покарання; вчинив злочин в період іспитового строку; злочинні дії не довів до кінця лише у зв`язку з затриманням охоронцем підприємства (відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, пов`язана з припиненням злочинної діяльності ОСОБА_4 третьою особою);

не працює; а тому обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального покарання.
Наведені обставини були враховані апеляційним судом як під час визначення мінімального розміру покарання, призначеного за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК, так і під час визначення мінімально можливого остаточного покарання на підставі

ст. 71 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Таким чином висновок апеляційного суду, щодо неможливості виправлення ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства є обґрунтованим та належним чином мотивованим, вид і розмір призначеного основного покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК, а також остаточне покарання, визначене за правилами ст. 71 цього Кодексу є необхідним і достатнім, як для виправлення засудженого, так і для попередження вчинення нових злочинів, та повною мірою ґрунтуються на вимогах статей 50, 65, 68, 69-1.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Оскільки з касаційної скарги засудженого та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхіднена підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 24 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3