Справа № 589/1421/17
Провадження № 1-кп/589/52/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0001498 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товстодубове Глухівського району Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2016 року близько 12:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, таємно шляхом вільного доступу з незамкненого гаражу, розташованого у дворі вищевказаного будинку, викрав два алюмінієвих бідони ємністю 30 та 40 літрів вартістю відповідно 350 та 400 грн, а також великі слюсарні лещата, вартістю 850 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1600 грн.. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду показав, що він, перебуваючи в смт Вороніж на заробітках, проживал в будинку сім`ї ОСОБА_6 , в один з днів в 2016 році, точно він не пам`ятає, скориставшись тим, що його ніхто не бачить з відчиненого гаражу ОСОБА_5 викрав два бідони і лещата, які здав як металобрухт.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпіла звернулася до суду із заявою про розгляд кримінального провадження за її відсутності, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є середньої тяжкості, особу винного, який офіційно не працевлаштований, але має регулярні заробітки, на час вчинення злочину не судимий, на утриманні нікого не має, разом з тим проживає з повнолітньою донькою, її чоловіком та онукою, за місцем мешкання характеризується позитивно, скарг на його адресу не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його критичне ставлення до вчиненого правопорушення.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, - судом не встановлено.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції відповідної частин зазначеної статті КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Остаточно призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує таке.

З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області за ч. 3 ст. 408 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Водночас в силу вимог ч.3 ст. 72 КК України дане покарання у виді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Крім того, відповідно до роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7 коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, вищезазначений вирок суду від 07 лютого 2017 року слід виконувати самостійно.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за даним вироком у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, які виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 263 гривень 88 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1