Справа №127/7205/18
Провадження №1-кс/127/3530/18
17 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що постанова винесена законно, обґрунтовано, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, а тому просив відмовити в задоволенні скарги заявника.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження слідчий суддя встановив наступне.
Однак, дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий ОСОБА_4 неповно дослідив обставини кримінального провадження та передчасно прийняв рішення про його закриття.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Крім того, на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В судовому засіданні було встановлено, що слідчим під час досудового розслідування не було проведено перевірки усіх відомостей зазначених у заяві ОСОБА_3 про скоєння кримінального правопорушення.
Слідчим не було визнано автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки являється об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Частиною першою ст. 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Однак, слідчий під час проведення досудового розслідування не перевіряв обставини, які можуть підтвердити, що ОСОБА_7 вчиняла дії, спрямовані на встановлення порядку користування автомобілем «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 з ОСОБА_3 , в якого знаходився даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що є обов`язковим документом водія для користування транспортним засобом. Жодних належних доказів, перешкоджання ОСОБА_3 у користуванні ОСОБА_7 спільним автомобілем слідством не встановлено.
Натомість з пояснень ОСОБА_7 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження випливає, що вона не намагалась повідомити іншого співвласника, тобто ОСОБА_3 про необхідність отримати автомобіль у своє користування, що свідчить про умисне порушення ОСОБА_7 права іншого співвласника на користування спільним майном.
Також слідчим не було встановлено суми збитків спричинених ОСОБА_3 , внаслідок порушення його права на користування спільним сумісним майном.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування було лише проведено одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
Вказані обставини свідчить про неповноту та упередженість слідчого під час здійснення досудового розслідування.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: