пр. № 1-кп/759/1071/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0005522, внесеного 10 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, яка проживає у АДРЕСА_1 , офіційно не працює, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину, судимої вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 09 липня 2018 року близько 15 год. 35 хв., знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева, 12, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнилася, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиць товар, що належить ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», а саме: стегно яловичини охолоджене вагою 2,554 кг вартістю 327 грн. 76 коп., ребро свиняче охолоджене вагою 2,308 кг вартістю 190 грн. 40 коп., а всього майна на загальну суму 518 грн. 16 коп., які поклала до поліетиленового пакету.Сховавши вказане чуже майно, яке належить ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», ОСОБА_3 взяла з полиць цибулю, після чого, тримаючи її в руках, направилася до каси, де близько 15 год. 46 хв. 09 липня 2018 року здійснила оплату за цибулю та, не сплативши за товар, схований у пакеті, залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_3 14 липня 2018 року близько 18 год. 25 хв., знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 20, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнилася, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиць товар, що належить ТОВ «СільпоФуд», а саме: тазостегнову частину яловичини вагою 3,544 кг вартістю 445 грн. 92 коп., яку поклала до поліетиленового пакету.Сховавши вказане чуже майно, яке належить ТОВ «СільпоФуд», ОСОБА_3 взяла з полиць сіль, після чого, тримаючи її в руках, направилася до каси, де близько 18 год. 30 хв. 14 липня 2018 року здійснила оплату за сіль та, не сплативши за товар, схований у пакеті, направилася до виходу з магазину, виконавши таким чином всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, довести злочин до кінця ОСОБА_3 не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони магазину разом з наявним при ній чужим майном.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у висунутому їй обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення нею злочинів, зазначивши час, місце, спосіб і мету їх вчинення. Зокрема, вона пояснила, що 09 липня 2018 року близько 15 год. 35 хв., вона знаходилася у приміщенні торгівельного залу магазину «Новус» за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева, 12, та проходячи повз торгівельні полиці, взяла стегно яловичини охолоджене та ребро свиняче охолоджене, загальну вартість яких 518 грн. 16 коп. та їх належність ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» не оспорювала,які поклала до поліетиленового пакету. На касі вона розрахувалася за цибулю, та, не сплативши за товар, схований у пакеті, залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Крім цього, 14 липня 2018 року близько 18 год. 30 хв.,вона знаходилася у приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 20, та проходячи повз торгівельні полиці взяла яловичину охолоджену вартість якої 445 грн. 92 коп. та її належність ТОВ «СільпоФуд» не оспорювала,яку поклала до свого пакету. На касі вона розрахувалася за сіль, а за м`ясо умисно не розрахувалася, після чого направилася до виходу з магазину, однак була затримана працівниками охорони магазину, а привласнене нею чуже майно повернуто власнику. Просить її суворо не карати, у вчиненому щиро кається та обіцяє стати на шлях виправлення.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, доходить висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжки) на загальну суму 518 грн. 16 коп. та у вчиненні закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжки) на суму 445 грн. 92 коп. доведена повністю. Дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує її покарання, та відсутність обставин, які обтяжують її покарання; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, заміжня, має на утримання малолітню дитину сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи судимою за вчинення умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не стала, вчинивши аналогічні злочини під час іспитового строку через незначний проміжок часу після ухвалення вироку, що на думку суду, свідчить про її стійку антисоціальну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченої від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, встановленої для даного виду покарання, з врахуванням вимог ст. 70 КК України, не вбачаючи підстав для можливості її виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинила злочин в період іспитового строку, остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Речові докази по справі:

- стегно яловичини охолоджене вагою 2,554 кг., ребро свиняче охолоджене вагою 2,308 кг. - залишити ТОВ "Новус Україна" за належністю.
- тазостегнову частину яловичини вагою 3,544 кг. - залишити ТОВ "Сільпо-Фуд" за належністю.

- CD-R диск з відеозаписами з камер відео-спостереження, встановлених в приміщенні магазину "Новус", на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_3 09.07.2018 крадіжки товару з торгівельного залу даного магазину залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

- CD-R диск з відеозаписами з камер віде-спостереження, встановлених в приміщенні магазину "Сільпо", на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_3 14.07.2018 крадіжки з торгівельного залу даного магазину залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді застави.

Після набуття вказаним вироком законної сили, суму застави, внесену за ОСОБА_3 (квитанція №60 від 03 вересня 2018 року) у розмірі 8810 гривні повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1