Справа № 457/715/18
провадження №1-кс/457/252/18
УХВАЛА

23 серпня 2018 року м. Трускавець

Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання заступника начальника Трускавецького ВП начальника СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке погоджено начальником Трускавецького відділу Дрообицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000346.
Перевіривши надані матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження, в межах якого було подано дане клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, -
в с т а н о в и в:
В Трускавецьке ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 про те, що 20.08.2018 року приблизно о 02 год. 20 хв. двоє невідомих осіб за допомогою вогнепальної зброї, шляхом здійснення шести пострілів у вікно грошового обмінного пункту Львівського відділення №26 ТОВ «Фінансова компанія «Октава Фінанс», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Дрогобицька, 35, здійснили напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства небезпечним для життя чи здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_5 звернувся із письмовою заявою в Трускавецьке ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Крім цього, в Трускавецьке ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 , який являється директором вказаного вище відділення та представником ТОВ «Фінансової компанії «Октава Фінанс», про те, що 20.08.2018 двоє невстановлених осіб із застосуванням зброї, здійснили напад з метою заволодіння чужим майном на вказане вище відділення.

Відомості за даним фактом внесено до Єдиногореєструдосудовихрозслідувань №0000346 від 20.08.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В ході досудового розслідування надійшов рапорт оперуповноваженого про те, що до вчинення данного кримінального правопорушення можуть бути причетні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , фактично тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Вказані особи з метою вчинення злочину пересувались на автомобілі марки ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та перебуває у користуванні ОСОБА_8 .

20.08.2018 на підставі ст.208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , фактично тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Допитана свідок ОСОБА_10 повідомила, що протягом дня 19.08.2018 та ночі 20.08.2018 вона весь час фактично перебувала із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 20.08.2018 вона разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 приїхала до АЗС «ОККО», що у м.Трускавці та ОСОБА_8 сказав, щоб вона вийшла із автомобіля яким вони їхали та сіла на лавку, що напроти АЗС «ОККО». В подальшому до неї зателефонував ОСОБА_8 та запитав чи не заїжджають автомобілі на АЗС «ОККО», а також сказав, щоб вона спостерігала чи не заїжджають автомобілі. Перебуваючи там вона почула звуки схожі на вибухи патард. В подальшому до неї зателефонував ОСОБА_8 та сказав, щоб вона йшла до них в автомобіль, який знаходився напроти повороту до ресторану «Козацький хутір». Після цього, вона сіла у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у автомобіль та в подальшому їх було затримано працівниками поліції.

В ході досудового розслідування ОСОБА_11 надала до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон за допомогою якого здзвонювалась із ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки «SamsungJ7» imei №1: НОМЕР_2 , imei №2: НОМЕР_3 із двома сім картками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .

Мобільний телефон марки «SamsungJ7» imei №1: НОМЕР_2 , imei №2: НОМЕР_3 із двома сім картками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_6 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що вилучені предмети, а саме: мобільний телефон марки «SamsungJ7» imei №1: НОМЕР_2 , imei №2: НОМЕР_3 із двома сім картками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_6 , містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та підпадають під ознаки речей, визначених ст.98 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані предмети з метою забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Частина 2 ст. 173 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна застосовується з метою збереження речових доказів. В силу статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій. Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Накладення арешту на майно, а саме на нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_6 має доказове значення у зв`язку із чим виникла необхідність у його збереженні, враховуючи можливість його відчуження, передачі іншим особам.
Дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
Клопотання заступника начальника Трускавецького ВП начальника СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «SamsungJ7» imei №1: НОМЕР_2 , imei №2: НОМЕР_3 із двома сім картками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .
Виконання ухвали покласти на заступника начальника Трускавецького ВП начальника СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 ..
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1