Справа №560/1173/17
Провадження №1-кп/560/25/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000476 від 22 липня 2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велюнь Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2017 року близько 09-00 години, ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Лісова в с. Загребля Дубровицького району на грунті раптово виниклих, неприязних відносин, діючи умисно, шляхом нанесення не менше трьох ударів дерев`яною палицею, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців наружної поверхні лівого стегна та внутрішньої поверхні правого колінного суглобу та передньої поверхні правого стегна, які в сукупності, згідно висновку судово-медичної експертизи № 206 від 24.07.2017 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 22 липня 2017 року у нього з ОСОБА_6 виник конфлікт, через те, що остання не розрахувалась з ним за мед. Проте, ніяких ударів палкою він їй не наносив. Після конфлікту хотів помиритись, однак потерпіла не погодилася.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 22 липня 2017 року зустріла ОСОБА_4 , який почав ображати її нецензурними словами та почав вимагати гроші за мед, а потім почав бити її палицею по стегні та ногах. Після цього ОСОБА_5 звернулась до працівників поліції. З приводу міри покарання, погоджується з думкою прокурора.

Перевіривши зібрані по кримінальному провадженні докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_4 в умисному нанесенні ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження підтверджується перевіреними і дослідженими судом доказами, зокрема показаннями наступного свідка:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що в 22 липня 2017 року, знаходячись на подвір`ї свого будинку почула крик, а коли поглянула в той бік, та побачила, як ОСОБА_4 вдарив палицею ОСОБА_5 .

Показання свідка, допитаної в судовому засіданні не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №260 (по медичним документах) від 24 липня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців наружної поверхні лівого стегна та внутрішньої поверхні правого колінного суглобу та передньої поверхні правого стегна. Вказані ушкодження виникли внаслідок не менше, як трьох травматичних дії тупими твердими предметами із обмеженою та подовженою контактуючою поверхнею та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.14-15).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України вчинене ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше не судимий, на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставин, що пом`якшують покарання, перебачених ст. 66, та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 перебачених ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідка, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується негативно. Суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до вчиненого, який своєї вини у вчиненому не визнав, а надані ним показання суперечать іншим доказам по кримінальному провадженні, що визнані судом достовірними, крім того, суд розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення покарання для обвинуваченого, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя:підпис.

З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1