справа № 216/4968/17
ВИРОК
22 жовтня 2018 року Центрально-Міський районний суд
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не судимого, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), на посаді номеру обслуги, у військовому званні солдата, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
учасників кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VІІІ від 15.01.2015 року, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
29 серпня 2016 року ОСОБА_3 на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) № 232 від 29.08.2016 став проходити у цій військовій частині на посаді номеру обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу, а наказом №7 від 06.07.2017 року став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на посаді номера обслуги механізованого батальйону у військовому званні солдата.
Згідно ст.24 ч.1 п.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 з 29 серпня 2016 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
На початку липня 2017 року, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 11 липня 2017 року о 08 год. 00 хв. до вказаної військової частини не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
25 липня 2017 року біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через десять діб, але не більше місяця, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) і заявив про себе.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками самовільного залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав повністю, пояснив, що 11 липня 2017 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 і направився додому за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. Однак усвідомивши помилковість свого вчинку 25 липня 2017 року біля 10 год. 00 хв. прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе. Просить суд врахувати його щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Винність обвинуваченого підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження:
- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення а.с.3;
- актом службового розслідування за фактом відсутності на службі ОСОБА_3 а.с.6-8;
- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 06.07.2017 року № 7, відповідно до якого ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв та приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 а.с.41;
- копією контракту про проходження військової служби у ЗСУ ОСОБА_3 а.с.28-29;
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, в скоєному щиро розкаявся, з`явився із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину, є учасником АТО, характеризується посередньо, та вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді арешту із відбуванням покарання на гауптвахті.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Відбуття арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Термін відбування арешту рахувати з моменту прибуття засудженого на гауптвахту.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання його копії.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: