Справа № 461/5029/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1285/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, на вирок Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження №0003378 закрити, процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 (вісімдесят чотири) копійок здійснити за рахунок державного бюджету України.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2013 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 351 грн. 84 коп. за проведення товарознавчої експертизи.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 вказує, що оскаржуваний вирок постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального кримінального права.

Зокрема, судом не було здобуто жодних переконливих та незаперечних доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованого діяння. А покази потерпілого ОСОБА_9 і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , надані в ході судового розгляду, не можуть, на переконання сторони захисту, вважатися неупередженими та об`єктивними.

Крім того апелянт вважає, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення крадіжки рюкзака з вітрини магазину «Посуд». При перегляді відео з місця події вбачається, що сумки знаходяться розвішаними на розкладачці на стінці павільйону позаду входу до приміщення та не в полі зору продавців магазину. Це дає підстави вважати, що дані сумки не є власністю підприємця ОСОБА_9 , а іншої особи. Також встановлено, що предметами торгівлі у павільйоні «Посуд» є тарілки, фужери, сервізи тощо, тобто ті предмети, які охоплюються поняттям «посуд». А рюкзак, сумка та схожі предмети охоплюються поняттям «галантерея». Тому, на переконання сторони захисту, ОСОБА_9 не є власником виробу, викрадення якого інкримінується ОСОБА_7 . Захисник звертає увагу, що у судовому засіданні ОСОБА_9 не надав суду жодних письмових доказів належності йому інкримінованого ОСОБА_7 викраденого майна.

На думку захисника, слід визнати правдивими покази ОСОБА_7 у частині того, що він не міг визначити, хто є власником рюкзака, який він мав намір придбати. Оскільки в обвинуваченого не було жодних підстав вважати, що даний рюкзак має відношення до магазину «Посуд». Також із показів ОСОБА_7 вбачається, що він звернувся до чоловіка, який продавав крам на розкладачці поруч із запитанням про власника даного рюкзака,на що отримав відповідь,що рюкзаки розмістив власник, який торгує далі,та вказав йому напрям по алеї ринку. Коли ж ОСОБА_7 із рюкзаком відійшов від магазину «Посуд», то практично відразу був затриманий працівниками поліції. А коли прибула слідчо-оперативна група, то чоловіка, який повідомив ОСОБА_7 про власника даного рюкзака не було встановлено та опитано.

Апелянт звертає увагу, що під час затримання ОСОБА_7 було порушено його процесуальні права як затриманого в частині ненадання своєчасно захисника особі, яка страждає на психічні розлади.

А щодо показів свідків працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 повідомив, що вказані особи його оговорюють, оскільки вони вже неодноразово затримували обвинуваченого, і між ними склались неприязні відносити. Таким чином, захисник ОСОБА_6 вважає, що у ході судового розгляду не було здобуто жодних законних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненн інкримінованого йому злочину.

За вироком суду ОСОБА_7 26.07.2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи біля приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав з вітрини магазину сумку фірми «Leadhake» вартістю 200 грн. 00 коп., спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Заслухавши доповідача, доводи захисника та обвинуваченого на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

Покликання апелянта на те, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального кримінального закону є безпідставним.

Зі змісту ст. 185 КК України вбачається, що крадіжка це таємне викрадення чужого майна. Пункт 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вказує, що крадіжка це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. А відповідно до п.2 вищевказаної постанови предметом крадіжки є майно, яке має певну вартість і є чужим для певної особи.

У своїх показаннях у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що 26.07.2016 року біля 14 год. він був затриманий працівниками поліції у м.Львові на ринку «Добробут», який розташований на пл.Я.Осломисла. При собі мав рюкзак, який перед затриманням зняв із вітрини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_9 . Проте, заперечив намір його викрасти.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини вчинення ним злочину, та вірно не надав віри його запереченням умислу на вчинення крадіжки рюкзака, вказавши у вироку, що його показання про те, що він, знявши сумку з вітрини, пішов шукати продавця з тильної сторони приміщення є неспроможними. З оглянутого відео чітко спостерігається, що ОСОБА_7 оглядається по сторонах, не у пошуку продавця з метою оплачувати вартість товару, а його поведінка свідчить, що він спостерігає чи ніхто не бачить його дій. Обвинувачений був затриманий працівниками поліції вже далеко за межами павільйону, де мав можливість розпоряджатись викраденим; його поведінка та докази у справі дають суду підстави прийти до висновку, що він не мав наміру повертати викрадене чи оплачувати його вартість.
Критично також колегія суддів оцінює і покликання захисника в апеляційній скарзі про відсутність у обвинуваченого умислу на вчинення крадіжки.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 у суді першої інстанції дав показання про те, що саму крадіжку рюкзака він не бачив, а дізнався про неї після затримання ОСОБА_7 працівниками поліції. Рюкзак, який викрали, знаходився на вітрині, яка розміщена на вулиці збоку павільйону та належить йому. Вартість рюкзака становить 200 грн.

Такі показання потерпілого не викликають сумніву у своїй правдивості та підтверджуються іншими доказами, які суд першої інстанції дослідив у судовому засіданні та вказав у вироку.

Зокрема, в суді свідоки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що 26.07.2016 року, здійснювали патрулювання в районі ринку «Добробут» і приблизно о 14 год. 00 хв. вони побачили ОСОБА_7 , який перебуваючи біля магазину «Посуд» на ринку «Добробут», зняв з вітрини, яка знаходилась на вулиці, сумку та не розрахувавшись, оглядаючись по сторонах, пішов у протилежну від входу до магазину сторону. Вже за магазином обвинувачений був ними затриманий.
Суд першої інстанції правильно надав віри показанням вказаних свідків, та вказав у вироку, що вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом; в тому числі із оглянутого в судовому засіданні відеозапису події, яка мала місце 26.07.2016 року, приблизно о 14 год. 00 хв. біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , при перегляді якого, вбачається, що ОСОБА_7 підходить до вітрини магазину, знімає з вітрини сумку, дивиться по сторонах та іде в іншу сторону від входу у магазин.
Покликання апелянта, що працівники поліції давно знають обвинуваченого, оскільки неодноразово його затримували, а відтак існують неприязні відносини і вони ОСОБА_7 оговорюють, не заслуговують увагу. Працівники поліції бачили, як ОСОБА_7 вчиняє крадіжку, законно затримали його. Той факт, що вони неодноразово затримували ОСОБА_7 не може свідчити про їх неприязнь до нього, оскільки вони виконували свої службові обов`язки. Жодних скарг чи письмових заяв на неправомірні дії працівників патрульної поліції від ОСОБА_7 не надходило.

Крім того, згідно даних протоколу огляду місця події від 26.07.2016 р. та фототаблицею до нього, біля центрального входу на ринок «Добробуд», біля сходів, знаходиться сумка коричневого кольору фірми «Leadhake» із біркою, в середині якою знаходились побутові предмети. ОСОБА_7 повідомив, що ці речі належать йому
Такі докази повністю спростовують доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність умислу у обвинуваченого ОСОБА_7 на викрадення рюкзака у потерпілого ОСОБА_9 , а також, що рюкзак не належав потерпілому.

Згідно даних висновку експерта №9/392 від 29.07.2016 року, ринкова вартість сумки «Leadhake» станом на 26.07.2016 року становила 250,00 грн.

Щодо твердження захисника ОСОБА_6 про порушення процесуальних прав затриманого в частині ненадання своєчасно захисника особі, яка страждає на психічні розлади, слід вказати наступне. Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 на психічні розлади не страждає, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №89 від 31 травня 2017 року (а.с.92-94). Жодних порушень в частині ненадання своєчасно захисника особі, яка страждає на психічні розлади судом не встановлено, тому вищевказані твердження апелянта є безпідставними і нічим не підтверджуються.

Щодо процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи, то відповідно до ч.2 ст 124 КПК України : «у разі обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта». Підстав для здійснення процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 (вісімдесят чотири) копійок за рахунок державного бюджету України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд в повному обсязі дослідив і дав належну оцінку всім доказам, зібраним у кримінальному провадженні, врахував особу обвинуваченого та інші фактичні обставини справи та призначив покарання, яке відповідає вимогам статтей 65, 71 КК України.

Доводи, що наводить захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку, на що покликається апелянт у своїй апеляційній скарзі. Підстав для закриття кримінального провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засуджений, який утримується під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4