ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002947 від 22.07.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, розлученого, на утриманні має малолітню дитину, працюючого ТОВ «Гідравліказахідцентр», проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, пенсіонер, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30.07.2008 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі;

26.04.2013 року за ст. 185 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

за ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
21 липня 2018 року близько 18 год.40 хв., перебуваючи в АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Розуміючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел без допомоги сторонніх осіб він не зможе, з цією метою до вчинення вищевказаного злочину ОСОБА_3 вирішив залучити свого знайомого ОСОБА_4 .

В свою чергу ОСОБА_4 на пропозицію ОСОБА_3 вчинити викрадення будь-якого чужого майна поєднаного із проникненням у житло погодився, тим самим вступив в попередню змову, направлену на спільне заволодіння чужим майном

Реалізуючи спільний злочинний умисел, враховуючи сприятливу обстановку, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , 21.07.2018 року о 18 год. 40 хв., шляхом розбиття вікна ломом незаконно проникли до будинку АДРЕСА_3 , в якому виявили дві пляшки з вином ємкістю 10 л. кожна та дві пляшки з вином ємкістю 6 л. кожна, загальною вартістю 2940 грн., які вирішили викрасти, взявши вказані пляшки в руки, та з метою залишення місця вчинення кримінального правопорушення, направились до вхідних дверей вказаного будинку.

Однак, з причин, що не залежали від їх волі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не вчинили всіх дій, які спільно вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки їх було затримано працівниками поліції.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення майно (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення майно (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

22 серпня 2018 року прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468,469,472 КПК України уклали угоди про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та підтримав угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтримав угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоди, укладені між прокурором та його підзахисними підтримав, просить її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладені угоди про визнання винуватості відповідають нормам КПК та можуть бути затверджені судом.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, просить проводити підготовче судове засідання у його відсутність. Письмово підтвердив свою добровільну згоду на укладення угод між прокурором та обвинуваченими про визнання винуватості. Будь-який претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених немає. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у відсутність потерпілого.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так суду надано письмову згоду потерпілого ОСОБА_8 на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. При цьому, потерпілий засвідчив, що надання письмової згоди є добровільним, усвідомленим кроком та не є наслідком вчинення будь-яких протиправних дій щодо них.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України, який згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цілком розуміють права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дані угоди відповідають вимогам КПК України та можуть бути затверджені і на них може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченими взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів, судом вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався.

Відсутні підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоди від 22 серпня 2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо від протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо від протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: дві пляшки вина ємкістю 10 л. та дві пляшки вина ємкістю 6 л., які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити в його користуванні; лом та викрутку, які зберігаються в камері схову Житомирського МВ ГУНП знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1