У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу САП ГП України Мусіяки від 24.07.2018 про закриття кримінального провадження № 0000035,-

ВСТАНОВИВ:
Представник ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову від 24.07.2018 прокурора відділу САП ГП України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000035 від 05.01.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, мотивуючи, що постанова є необґрунтованою, провадження закрито на підставі неналежних і недопустимих доказів. Представник, посилаючись на висновки Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК), вважає, що в діях народного депутата ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, оскільки останній, маючи фінансові зобов`язання перед ПАТ «ВТБ Банк», що виникли на підставі судових рішень, які набули законної сили, не повідомив про такі зобов`язання у деклараціях за 2015 - 2016 роки. Представник вказує, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ст. 366-1 КК України.

В судовому засіданні представники підтримали скаргу, просили її задовольнити, додатково обґрунтовуючи, що за результатами досудового розслідування керівником САП погоджений проект подання до Верховної Ради України про надання згоди на притягнення до кримінальної відповідальності народного депутата України ОСОБА_6 , який переданий Генеральному прокурору України ОСОБА_7 для внесення до Верховної Ради України. На думку представників, проект подання безпідставно повернутий САП для доопрацювання, рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без отримання висновку призначеної експертизи, що є процесуальним порушенням і підставою для скасування постанови.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти скарги, вказуючи, що досудове розслідування проведено повно і всебічно, рішення про закриття кримінального провадження прийнято у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, оскільки в ході розслідування не зібрано доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на подання завідомо недостовірних відомостей у деклараціях за 2015 2016 роки. Прокурор зазначає, що після повернення Генеральним прокурором України подання стосовно ОСОБА_6 для доопрацювання проведена перевірка заперечень останнього, обґрунтована науково правовим висновком Національної академії правових наук, в ході якої орган досудового розслідування звернувся за відповідними роз`ясненнями до Інституту держави і права ім. В. М. Корецького НАН України, науковці якого підтвердили позицію захисту ОСОБА_6 , що сума боргу, яка підлягає стягненню з поручителя згідно умов договору поруки на підставі рішення суду, що набуло законної сили, не може розглядатись в якості фінансового зобов`язання у розумінні п. 9 ч. 1 ст. 46 наведеного Закону України «Про запобігання корупції.» На думку прокурора, в ході досудового розслідування не було допущено таких порушень кримінального процесуального закону, в наслідок яких постанова підлягає скасуванню. За позицією прокурора результат призначеної експертизи не вплинув на суть прийнятого рішення, оскільки не має значення для суб`єктивної сторони складу злочину.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали скарги і кримінального провадження, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні НАБ України перебувало кримінальне провадження № 0000035 від 05.01.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Згідно фабули кримінального провадження народний депутат України ОСОБА_6 подав завідомо недостовірні відомості в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2015 рік, зокрема, не задекларував відомості про наявність фінансових зобов`язань перед ПАТ «ВТБ Банк».

Відомості до ЄРДР внесені за заявою ПАТ «ВТБ Банк» від 13.12.2016 про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні сторони не заперечували, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено повно і всебічно.

З такою позицією сторін погоджується і слідчий суддя, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування отримані тимчасові доступи до: особової справи народного депутата України ОСОБА_6 і поданих ним декларацій (а.с. 25-80 Т2); договорів поруки, укладених ОСОБА_6 (Т. 7); судових рішень, ухвалених Бабушкінським і Жовтневим районними судами м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «БТА БАНК» грошових коштів за договором поруки (Т. 6); матеріалів виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з ОСОБА_6 (Т. 3-5); отримані: відомості про відрахування з заробітної плати народного депутата України ОСОБА_6 (а.с. 82-93 Т. 2); висновки НАЗК (а.с. 12-95 Т. 9); відомості про доходи ОСОБА_6 , починаючи з 1998 року (а.с. 7-14 Т.10); встановлене інформаційне обладнання, за допомогою якого ОСОБА_6 подавались декларації (а.с. 4 Т.10); проведена інформаційно аналітична робота з моніторингу майнового стану ОСОБА_6 ; допитані свідки: працівники ПАТ «ВТБ «Банк» з приводу укладення ОСОБА_6 договорів поруки; помічник консультант народного депутата України ОСОБА_6 по обставинам ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України; проведена почеркознавча експертиза зразків підпису ОСОБА_6 на договорах поруки (а.с. 179-212 Т.10.)

У заяві про кримінальне правопорушення від 13.12.2016 ПАТ «ВТБ Банк» повідомило про не декларування ОСОБА_6 фінансових зобов`язань за договорами поруки. В подальшому, представник банку ОСОБА_4 додатково повідомив про не декларування ОСОБА_6 доходів від володіння корпоративними правами ряду суб`єктів господарювання, в тому числі, і ПАТ «МНПК «ВЕСТА.» Аналогічні заяви отримані органом досудового розслідування від громадських організацій.

Вказані повідомлення перевірені в ході досудового розслідування шляхом отримання тимчасових доступів до: статутних документів ПАТ «МНПК «ВЕСТА» (а.с. 17-59 Т. 8), документів по рахункам власників акцій ПАТ «МНПК «ВЕСТА» (а.с. 92-112, 120-122, 130, 138, 146-149 Т.8); отримання відомостей від депозитарних компаній стосовно власників акцій товариства (а.с. 77-79, 83-84 Т.8)

За результатами слідчих дій встановлена відсутність даних про акціонера ОСОБА_6 як у депозитарних установах, так і у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.04.2018 постановою детектива НАБ України призначена економічна експертиза у сфері інтелектуальної власності для встановлення вартості майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності, зазначених ОСОБА_6 у поданих деклараціях.

Дана експертиза не була проведена, оскільки експерту не надані всі документи, необхідні для її проведення.

Відсутністю висновку експертизи мотивували подану скаргу представники.

Аналізуючи позицію представників, вважаю, що матеріали кримінального провадження не містять даних про подання ОСОБА_6 недостовірних відомостей про майнові права на об`єкти інтелектуальної власності, про такі обставини не зазначалось у заявах (повідомленнях) про кримінальне правопорушення, така подія відсутня і у фабулі кримінального правопорушення, внесеного до ЄДРД.

Крім того, в результаті повної перевірки декларацій ОСОБА_6 . НАЗК не виявило порушень при декларуванні майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності (а.с. 12-95 Т. 9.)

Таким чином, враховуючи подію і межі досудового розслідування, вважаю, що висновок призначеної у кримінальному провадженні експертизи майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності не має доказового значення у кримінальному провадженні, а тому наявність чи відсутність такого висновку не впливає на суть прийнятого прокурором рішення.

У поданій скарзі, так і в судовому засіданні, представники заявника вказували, що висновки науковців, якими керувався прокурор при прийнятті рішення, яке оскаржується, не є джерелом доказів у кримінальному провадженні, оскільки не являються висновком спеціаліста або експерта.

Оцінюючи такі доводи представників, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

П. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що до фінансових зобов`язань належать, у тому числі отримані кредити, позики, зобов`язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів в рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредиту), зобов`язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення, позичені іншим особам кошти.
П. 51 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів забезпечення фінансового контролю, затвердженого Рішенням № 3 НАЗК від 11.08.2016, під фінансовими зобов`язаннями у цілях декларування розуміються:

- отримані кредити, позики;

- інші кошти, які були позичені суб`єкту декларування або члену його сім`ї іншими особами, зокрема поворотна безвідсоткова фінансова допомога, отримана і не повернена у звітному періоді суб`єктом декларування або членом його сім`ї;

- зобов`язання за договором лізингу;

- обов`язання за договором страхування;

- зобов`язання за договором недержавного пенсійного забезпечення;

- несплачені податкові зобов`язання;

- інші зобов`язання (у декларації необхідно зазначити, які саме.)

У цьому розділі відображаються також відомості про розмір сплачених суб`єктом декларування або членом його сім`ї коштів в рахунок основної суми позики (кредиту) та розмір сплачених процентів за позикою (кредитом.)

Отже, у п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» порука не згадується як фінансове зобов`язання.
Згідно ст. 546 ЦК України порука є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Необхідно зазначити, що одним з напрямків тлумачення норм права є професійно правове, яке ґрунтується на професійних знаннях в галузі права, до якого належить доктринальне тлумачення - тлумачення правових норм науковцями (вченими.)

Є сталою судова практика обгрунтування рішень висновками наукових установ чи окремих вчених (рішення КС України від 05.02.2013 у справі N 1-3/2013, Постанова ВГС України від 22.07.2014 у справі №6/8-09)

Науково правові висновки надаються судам з метою узагальнення судової практики (Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, Узагальнений науково консультативний висновок з питання встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, тощо.)

Європейський Суд з прав людини також вважає, що для з`ясування змісту правових норм слід враховувати результати доктринального (наукового) тлумачення.

Слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права, а тому наукові дослідження у конкретних судових справах не є експертизою.

З матеріалів справи вбачається, що експертиза для з`ясування питань права у кримінальному провадженні не призначалась, висновки, наявні у провадженні, хоча і містять різну назву, по своїй суті є науково правовими.

Оцінюючи процесуальний статус висновку науково правового дослідження у кримінальному провадженні, вважаю, що такий висновок має всі необхідні ознаки письмового доказу (документу.)

Так, ст. 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до принципу диспозитивності у кримінальному провадженні, встановленого ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Таким чином, позиція представників заявника щодо неможливості використання висновків науково правового дослідження у даному кримінальному провадженні вважаю необґрунтованими.
За викладеним, докази у кримінальному провадженні вважаю належними і допустимими.
В судовому засіданні представники заявника зазначали, що прокурор неправильно оцінив зібрані у провадженні докази, надав перевагу одним висновкам науковців перед іншими висновками НАЗК, при цьому, не обґрунтував підстав такої оцінки.
За позицією представників, висновки уповноваженого органу - НАЗК мають перевагу перед висновками науковців, які, на думку представників, повинні оцінюватись в сукупності з іншими доказами.
Ст. 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В ході перевірки НАЗК встановлено, що ОСОБА_6 не відобразив у розділі «Фінансові зобов`язання» декларації відомості про фінансові зобов`язання перед ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «БТА БАНК», що є недостовірними відомостями, чим не дотримав вимоги п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції.»
У відповідності до висновків науковців Національної академії правових наук України та Інституту держави і права ім. В. М. Корецького НАН України обов`язок суб`єкта декларування особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як поручителя за договором поруки, що забезпечує виконання фінансового зобов`язання третьої сторони перед кредитором, сума боргу за яким підлягає стягненню з поручителя за рішенням суду, що набуло законної сили, не може розглядатись в якості «фінансового зобов`язання» у розумінні п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014.
Висновки науковців обох наукових установ не містять між собою суперечностей.
Необхідно зазначити, що науково правовий висновок, як і висновок судового експерта, не є обов`язковим для органу, який здійснює провадження. На переконання слідчого судді, значення такого висновку полягає в обґрунтованості доводів і аргументації висновків, викладених у ньому, спростувати які можна лише іншими доказами.

Аналізуючи надані матеріали кримінального провадження, вважаю, що в ході досудового розслідування не зібрано достатніх даних, які можуть спростувати висновки науково правових досліджень щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Таким чином, вважаю, що під час досудового слідства проведено всі необхідні слідчі дії, прокурор надав правильну оцінку фактичним обставинам справи і наявним доказам, а тому скарга задоволенню не підлягає.

За викладеним, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги представника ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу САП ГП України Мусіяки від 24.07.2018 про закриття кримінального провадження № 0000035 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: