Справа № 201/4206/18
УХВАЛА

05.09.2018

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000061 від 11.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000061 від 11.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

19.07.2018 за визначеною Апеляційним судом Дніпропетровської області підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга.

30.07.2018 відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді скарга розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

В судове засідання заявник не з`явився. Адвокатом заявника ОСОБА_3 ОСОБА_5 надано заяву щодо розгляду скарги за їх відсутності, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду цієї скарги, проте в судове засідання 05.09.2018 не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора при розгляді скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши додані до скарги матеріали, матеріали кримінального провадження №0000061, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні прокуратури Дніпропетровської області перебувало на розгляді кримінальне провадження №0000061, внесене до ЄРДР 11.08.2017 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України за заявою ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді від 25 липня 2017 року.

Постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2018 року кримінальне провадження №0000061 від 11.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положенням статті 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, орган досудового розслідування не провів жодних слідчих дій для перевірки обставин, викладених ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), проте слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи норми кримінально-процесуального права України, перевіривши дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства України, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно - без проведення всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000061 від 11.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000061 від 11.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України - скасувати.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести відповідні відомості до ЄРДР та відновити досудове розслідування по кримінальному провадженню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1