Справа № 635/4979/18
Провадження № 1-кс/635/2268/2018
УХВАЛА

28 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 17.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

встановив:

25 вересня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 17.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна.

Як вбачається з клопотання прокурора, слідчим відділом Харківського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000250 від 17.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР було внесено Харківською місцевою прокуратурою №6 Харківської області на підставі заяви громадянина ОСОБА_4 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 2009 по 2013 р.р., в ході реалізації комерційного проекту з торгівлі зерновими культурами, іменованого «Зернотрейдинг», один з учасників цього проекту, ОСОБА_5 , маючи на меті вчинення шахрайських дій, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 , як фінансового партнера проекту, аргументуючи необхідністю фінансування робочого капіталу проекту «Зернотрейдинг» з використанням грошових коштів підконтрольних ОСОБА_4 компаній, заволодів належними ОСОБА_4 грошовими коштами в особливо великих розмірах.
Допитаний в якості потерпілого в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 , пояснив, що в 2008 році до нього звернувся громадянин ОСОБА_5 , який запропонував стати фінансовим партнером в проекті, пов`язаному з експортом зернових культур з України. Згідно з пропозицією, ОСОБА_5 та його партнер ОСОБА_6 мали б стати операційними партнерами в проекті. Зважаючи на високий обіцяний рівень прибутковості, потерпілий прийняв вищевказану пропозицію.
На початковому етапі, в 2008-2009 маркетингових роках, потерпілий профінансував реалізацію зернових культур на суму 3 млн. дол. США, надавши кредит через свої компанії компаніям, управління якими здійснював ОСОБА_5 .
В 2009 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спільно створили проект з торгівлі зерновими культурами « ІНФОРМАЦІЯ_1 », уклавши для цього меморандум зернового проекту «Зернотрейдинг» від 04 серпня 2009 року. Зазначений проект «Зернотрейдинг» неодноразово продовжувався шляхом укладання меморандумів.
В свою чергу Меморандум 2009 року передбачав торгівлю зерновими культурами за комісійною схемою.
Згідно п.2.1. умов меморандуму сторони повинні були створити чи придбати операційну компанію юридичну особу на території України, яка повинна була здійснювати закупівлю зернових культур в Україні і експорт їх агентській компанії-нерезиденту. Агентська компанія-нерезидент повинна була перепродавати зернові культури компанії-продавцеві. Компанія продавець повинна була продавати зернові культури кінцевим покупцям і акумулювати прибуток проекту.
Для виконання меморандуму 2009 року ОСОБА_5 запропонував потерпілому використовувати ТОВ «Дейрі - Експерт», що раніше контролювалось ОСОБА_5 , та було перейменоване в ТОВ «Зерно-Трейд» () в якості української операційної компанії (згодом - ТОВ «Росток - Трейд»), компанію SІА Grаіnex (реєстраційний номер 6) в якості латвійської агентської компанії (згодом замінена на латвійську компанію SIA Latexport (реєстраційний номер 4), компанію - комітента Ugraine K/S (реєстраційний номер 32466540) в якості датської компанії продавця (згодом замінена на датську компанію Best Grain К/S (реєстраційний номер 33266391).
В свою чергу ОСОБА_5 і його співробітники відповідали за створення та операційну діяльність компаній, що входили до проекту «Зернотрейдинг».
Як фінансовий партнер, потерпілий ОСОБА_4 надавав фінансування проекту «Зернотрейдинг» шляхом надання низки кредитів від підконтрольної потерпілому компанії Samoran Investments Limited (БВО). Метою кредитів, як запевнював потерпілого громадянин ОСОБА_5 , було поповнення робочого капіталу та оборотних коштів компаній, що використовувалися в проекті «Зернотрейдинг» для торгівлі зерновими культурами.
Далі, ОСОБА_5 та його представники регулярно надавали звітність, яка відображала прибутковість проекту, а тому потерпілий довіряючи ОСОБА_5 , погоджувався на всі його пропозиції щодо структури управління проектом, торгової структури ведення бізнесу та продовжував надавати додаткове фінансування проекту.
В процесі виходу з проекту «Зернотрейдинг» у грудні 2013 року, потерпілий ОСОБА_4 дізнався про те, що ОСОБА_5 насправді подавав йому недостовірну інформацію в звітності проекту, де навмисно не відображалися збиткові для проекту операції.
Метою приховування ОСОБА_5 від потерпілого ОСОБА_4 фактичного фінансового стану проекту був намір якомога довше утримати потерпілого ОСОБА_4 від виходу з проекту та продовжувати отримувати фінансування проекту.
У подальшому, потерпілому ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_5 умисно, без відома потерпілого, присвоїв частку фінансування, отриманого від потерпілого у розмірі 21 215 500,00 дол. США, шляхом спрямування цих коштів всупереч Меморандуму 2009 року на користь компаній групи «Росток-Холдинг», якими володіє сам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які спільно займаються сільськогосподарським бізнесом, тобто з метою фінансування та розвитку власних компаній.
Схема виводу фінансування з проекту «Зернотрейдинг», яка була розроблена ОСОБА_5 полягала в наступному: компанії проекту «Зернотрейдинг» в процесі операційної діяльності укладали з компаніями групи «Росток-Холдинг» форвардні контракти на поставку зернових культур та надавали передоплату за цими контрактами. Починаючи з 2012 року, частка контрактів, укладених з компаніями, підконтрольними ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , збільшилася до 50% від загального обсягу укладених форвардних контрактів.
Таким чином, станом на початок 2014 року, на компанії групи «Росток-Холдинг» було видано 13,5 млн. дол. США в якості передоплати за товар за форвардними контрактами.
Окрім того, як виявилося пізніше, форвардні контракти на поставку зернових культур, які менеджери ОСОБА_5 укладали з компаніями групи «Росток-Холдинг», відрізнялися від звичайних договорів, які укладалися з іншими, реальними контрагентами. Зокрема, договори з компаніями групи «Росток-Холдинг» були навмисно укладені на таких умовах, що стягнення заборгованості по ним було малоймовірним.
Дії, ОСОБА_5 з самого початку були направлені на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою для розширення власного бізнесу, а саме групи «Росток-Холдинг», в результаті чого громадянин ОСОБА_5 , значно збільшив земельний банк групи «Росток-Холдинг» (з 11 719 гектарів в 2009 році до 55 000 гектарів в 2015 році) за рахунок коштів потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_5 та підконтрольні йому особи здійснюючи умисні, планомірні, системні, заздалегідь сплановані дії, привласнили кошти ОСОБА_4 у розмірі 21 215 500,00 дол. США, шляхом омани та зловживання довірою.
При цьому, ОСОБА_7 , як другому бенефіціару компаній групи «Росток-Холдинг» було відомо, що гроші на розвиток цих компаній отримані ОСОБА_5 шахрайським шляхом. Отже, обидва власники компаній групи «Росток-Холдинг» діяли в змові, що підтверджується, серед іншого, акціонерним договором від 01.09.2014 та іншими матеріалами, отриманими в межах досудового розслідування.
З моменту виявлення ОСОБА_4 вказаних шахрайських дій, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 неодноразово запевняли потерпілого у тому, що повернуть грошові кошти, проте вчиняють лише дії, спрямовані на затягування часу.
Так, ОСОБА_5 , зокрема, особисто склав розписку, в якій вказав фактичну суму привласнених грошових коштів - 21 215 500,00 дол. США.
Станом на сьогодні, отримані шахрайським шляхом грошові кошти не повернуто ОСОБА_4 .
До групи «Росток-Холдинг» входить загалом 18 підприємств. Так, компанії ROSTOK AGROINVEST LIMITED (Кіпр), бенефіціарними власниками якої згідно даних ЄДР є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , належить 100% корпоративних прав у ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ» (ідентифікаційний код 37194630).
У свою чергу, ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ» належать:
1) 100% корпоративних прав у наступних підприємствах: ТОВ «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» (ідентифікаційний код 35289290), ТОВ «ДЕМОР» (ідентифікаційний код 32054193), ПП «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (ідентифікаційний код 35289259), ТОВ «БЕРЕГИНЯ» (ідентифікаційний код 30834824), ТОВ «АГРОФІРМА «НАДІЯ» (ідентифікаційний код 32365064), ПОСП «ІЧНЯНСЬКЕ» (ідентифікаційний код 30834688), ПОСП «ХЛІБОРОБ» (ідентифікаційний код 30935400), ПП «АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (ідентифікаційний код 34950459), ПП «ЯМПІЛЬ ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код 34113192), ТОВ АГРОФІРМА «ОБРІЙ» (ідентифікаційний код 30924095), ТОВ «РОСТОК-ТРЕЙД» (ідентифікаційний код 33940277);
2) 98,93% корпоративних прав у ТОВ «КОМБІКОРМНИК» (ідентифікаційний код 14223117). Інші 1,07% корпоративних прав належить ТОВ «АГРОФІРМА «НАДІЯ» (ідентифікаційний код 32365064), 100% корпоративних прав якої безпосередньо належить ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ»;
3) 99% корпоративних прав у СТОВ «КРУПИЧПІЛЬСЬКЕ» (ідентифікаційний код 32570188). Інші 1% корпоративних прав належать ТОВ «АГРОФІРМА «НАДІЯ» (ідентифікаційний код 32365064), 100% корпоративних прав якої безпосередньо належить ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ»;
4) 99% корпоративних прав у ТОВ «ШАЛИГИНСЬКЕ» (ідентифікаційний код 03778295). Інші 1% корпоративних прав належать ПП «АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (ідентифікаційний код 34950459), 100% корпоративних прав якої безпосередньо належить ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ»;
5) 99% корпоративних прав у ТОВ АГРОФІРМА «ІМ.ЧАПАЄВА» (ідентифікаційний код 30822068). Інші 1% корпоративних прав належать ПП «АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (ідентифікаційний код 34950459), 100% корпоративних прав якої безпосередньо належить ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ».
Також, ПП «ЯМПІЛЬ ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код 34113192), яке належить ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ», володіє 100% корпоративних прав у ПП «СЕРЕДИНА-БУДА АГРО» (ідентифікаційний код 34204970).
Бенефіціарними власниками усіх вищевказаних підприємств відповідно до даних ЄДР зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Таким чином, усі вищевказані українські підприємства належать ТОВ «РОСТОК-ХОЛДИНГ», єдиним учасником якого є компанія ROSTOK AGROINVEST LIMITED (Кіпр), бенефіціарними власниками якої виступають ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ..
Як вже було зазначено, належні потерпілому ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 21 215 500,00 дол. США, якими заволодів шахрайським шляхом ОСОБА_5 , виводилися з проекту та використовувалися для створення, розвитку вказаних підприємств, їх матеріальної бази, земельного фонду та іншого.
Протиправні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту: на майно, яке є предметом кримінального правопорушення (п.3 ч.2 ст.167 КПК України), а також на майно, в яке було повністю або частково перетворено одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.4 ч.2 ст.167 КПК України). При цьому, незастосування арешту щодо активів підприємств групи «Росток-Холдинг», зокрема, зібраних сільськогосподарських культур (зерна), які наявні у юридичних осіб на зберіганні, унеможливить виконання завдання кримінального провадження, в тому числі щодо подальшого відшкодування завданої матеріальної шкоди та/або конфіскації.
Одним з підприємств, що входить до підприємств групи «Росток-Холдинг» є ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» (ідентифікаційний код 35289290), яке розташоване за юридичною адресою: Чернігівська обл., м.Новгород-Сіверський, вул. Вокзальна, буд. 15. Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що вказане підприємство є зерновим складом, яке володіє зерносховищем (елеватором), у якому здійснюється зберігання сільськогосподарських культур (зерна), що належить підприємствам групи «Росток-Холдинг».
Беручи до уваги вищевикладене, зазначене майно, а саме: сільськогосподарські культури (зерно), що належать підприємствам групи «Росток-Холдинг» та знаходяться на зберіганні в зерносховищі ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» (ідентифікаційний код 35289290) є предметом кримінального правопорушення (п.3 ч.2 ст.167 КПК України), майном, в яке було повністю або частково перетворено одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.4 ч.2 ст.167 КПК України).
В обґрунтування вимог клопотання прокурором зазначено, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказане майно може бути незаконно відчужене на користь третіх осіб. Тому, незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вказане майно, може призвести до його зникнення або втрати, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 172 КПК України прокурор просить суд розглядати дане клопотання без представників власників майна та підприємства в якому зберігається відповідне майно, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза вчинення дій щодо відчуження, знищення, приховування або внесення змін до відомостей про майно, яке підлягає арешту.
Відтак, в силу вимог частини другої статті 172 КПК України та врахувавши обґрунтування прокурора, дане клопотання розглядається без виклику представників власника майна, яке підлягає арешту.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судове засідання повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання не з`явився. Надав до канцелярії суду заяву, в якій виклав прохання розглядати дане клопотання у його відсутність та підтримує його в повному обсязі.

Згідно положень частини першої статті 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про накладення арешту.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя вивчивши надані документи та матеріали, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0000250 від 17.07.2018, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 17.07.2018, за фактом заволодіння ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами, які належать ОСОБА_4 , в розмірі понад один мільйон гривень, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2018 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
На підставі постанови Генерального прокурора України ОСОБА_8 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 06 серпня 2018 року, здійснення досудового розслідування кримінального провадження, передбаченого ч.4 ст.190 КК України в кримінальному проваджені №0000250 від 17.07.2017 доручено слідчим слідчого відділу Харківського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області.
За частиною першою статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно статті 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Частиною четвертою статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Заходи забезпечення кримінального провадження, згідно вимог частини першої статті 131 КПК України, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Так, арешт майна є різновидів заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 7 частини другої статті 131 КПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Пунктом 2 частини першої статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В свою чергу, положеннями частини одинадцятої статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, відповідно до статей 91 та 98 КПК України зазначене в клопотанні майно (сільськогосподарські культури (зерно), що належать підприємствам групи «Росток-Холдинг» та знаходяться на зберіганні в зерносховищі ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор») має ознаки як предмета кримінального правопорушення, так і ознаки майна, в яке було повністю або частково перетворено одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак є достатньо підстав вважати, що воно має важливе доказове значення в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 17.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Разом з тим, за змістом пункту 1 частини третьої статті 132 КПК України обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведення слідчим, прокурором обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Обґрунтована підозра визнається такою, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення у межах кримінального провадження (п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
З доданих до клопотання документів вбачається, що існують обґрунтовані підстави вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, копії яких додані до клопотання.
Зазначене в клопотанні майно, підпадає під наступні критерії: є доказом вчиненого злочину. Тобто підпадає під критерії, зазначені у статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу.

З урахуванням викладеного проаналізувавши обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що приведено достатньо підстав вважати, що зазначене вище в клопотанні майно (сільськогосподарські культури (зерно), що належать підприємствам групи «Росток-Холдинг» та знаходяться на зберіганні в зерносховищі ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор») відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, та існує необхідність накласти арешт на вказане майно, з метою унеможливлення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі такого майна іншим особами.

Проте, прокурор у своєму клопотанні просить суд накласти арешт на майно, а саме, сільськогосподарські культури (зерно), яке зберігається у зерносховищах зернового складу ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» (ідентифікаційний код 35289290), розташованого за юридичною адресою: Чернігівська обл., м.Новгород-Сіверський, вул. Вокзальна, буд. 15, яке належить наступним суб`єктам господарської діяльності: ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» (ідентифікаційний код 35289290); ТОВ «Росток-Холдинг» (ідентифікаційний код 37194630); ТОВ «Демор» (ідентифікаційний код 32054193); ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» (ідентифікаційний код 35289259); ТОВ «Берегиня» (ідентифікаційний код 30834824); ТОВ «Агрофірма «Надія» (ідентифікаційний код 32365064); ПОСП «Ічнянське» (ідентифікаційний код 30834688); ПОСП «Хлібороб» (ідентифікаційний код 30935400); ПП «Аграрні Інвестиції» (ідентифікаційний код 34950459); ПП «Ямпіль Інвест» (ідентифікаційний код 34113192); ТОВ Агрофірма «Обрій» (ідентифікаційний код 30924095); ТОВ «Росток-Трейд» (ідентифікаційний код 33940277); ТОВ «Комбікормник» (ідентифікаційний код 14223117); СТОВ «Крупичпільське» (ідентифікаційний код 32570188); ТОВ «Шалигинське» (ідентифікаційний код 03778295); ТОВ Агрофірма «Ім.Чапаєва» (ідентифікаційний код 30822068); ПП «Середина-Буда Агро» (ідентифікаційний код 34204970); SIA Latexport (реєстраційний номер 4), заборонивши його власникам розпоряджатися арештованим майном та/або відчужувати його у будь-який спосіб та/або передавати його у заставу, а також встановивши заборону ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» здійснювати будь-які дії, щодо повернення зі зберігання (відпуску, видачі) арештованого майна, зазначеного у п.1 на користь будь-яких осіб.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що суб`єкт господарської діяльності SIA Latexport (реєстраційний номер 4) відноситься до підприємствам групи «Росток-Холдинг», тоді як стосовно інших підприємств такі відомості наявні. Відтак, в частині накладення арешту на зібрані сільськогосподарські культури (зерно), що зберігаються у зерносховищах зернового складу ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» (ідентифікаційний код 35289290), розташованого за юридичною адресою: Чернігівська обл., м.Новгород-Сіверський, вул. Вокзальна, буд. 15, та яке належить SIA Latexport (реєстраційний номер 4), клопотання прокурора є необґрунтованим.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання прокурора, взято до уваги також практику Європейського суду з прав людини, оскільки згідно зі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року, практика цього суду застосовується при розгляді справ як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набуло статусу остаточного 02.06.2014, вказав, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

В цій самій справі Європейський суд з прав людини вказав, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (див. рішення від 7 червня 2007 року у справі «Смірнов проти Росії» (Smirnov v. Russia), заява № 71362/01, п. 57).

Згідно частини першої статті 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи все приведене вище, слідчий суддя приходиться до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 98, 131, 167, 170-175, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 17.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме, сільськогосподарські культури (зерно), яке зберігається у зерносховищах зернового складу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» (ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор») (ідентифікаційний код юридичної особи 35289290), розташованого за юридичною адресою: Чернігівська область, м.Новгород-Сіверський, вулиця Вокзальна, будинок 15, та яке належить наступним суб`єктам господарської діяльності:

-ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» (ідентифікаційний код юридичної особи 35289290);

-ТОВ «Росток-Холдинг» (ідентифікаційний код юридичної особи 37194630);

-ТОВ «Демор» (ідентифікаційний код юридичної особи 32054193);

-ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» (ідентифікаційний код юридичної особи 35289259);

-ТОВ «Берегиня» (ідентифікаційний код юридичної особи 30834824);

-ТОВ «Агрофірма «Надія» (ідентифікаційний код юридичної особи 32365064);

-ПОСП «Ічнянське» (ідентифікаційний код юридичної особи 30834688);

-ПОСП «Хлібороб» (ідентифікаційний код юридичної особи 30935400);

-ПП «Аграрні Інвестиції» (ідентифікаційний код юридичної особи 34950459);

-ПП «Ямпіль Інвест» (ідентифікаційний код юридичної особи 34113192);

-ТОВ Агрофірма «Обрій» (ідентифікаційний код юридичної особи 30924095);

-ТОВ «Росток-Трейд» (ідентифікаційний код юридичної особи 33940277);

-ТОВ «Комбікормник» (ідентифікаційний код юридичної особи 14223117);

-СТОВ «Крупичпільське» (ідентифікаційний код юридичної особи 32570188);

-ТОВ «Шалигинське» (ідентифікаційний код юридичної особи 03778295);

-ТОВ Агрофірма «Ім.Чапаєва» (ідентифікаційний код юридичної особи 30822068);

-ПП «Середина-Буда Агро» (ідентифікаційний код юридичної особи 34204970),

шляхом встановлення заборони його власникам розпоряджатися арештованим майном та відчужувати його у будь-який спосіб, в тому числі, передавати його у заставу, а також встановивши заборону ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор» здійснювати будь-які дії, щодо повернення зі зберігання (відпуску, видачі) арештованого майна на користь будь-яких осіб.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Згідно статті 175 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати прокурору Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 , а також юридичним особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт, а саме: ТОВ «Новгород-Сіверський Елеватор», ТОВ «Росток-Холдинг», ТОВ «Демор», ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції», ТОВ «Берегиня», ТОВ «Агрофірма «Надія», ПОСП «Ічнянське», ПОСП «Хлібороб», ПП «Аграрні Інвестиції», ПП «Ямпіль Інвест», ТОВ Агрофірма «Обрій», ТОВ «Росток-Трейд», ТОВ «Комбікормник», СТОВ «Крупичпільське», ТОВ «Шалигинське», ТОВ Агрофірма «Ім.Чапаєва», ПП «Середина-Буда Агро».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1