Справа № 348/1796/16-к
Провадження № 11-кп/779/137/2018
Категорія ст. 286 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000043 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 20 лютого 2018 року, відносно ОСОБА_10 за ст. 286 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ "МД ІСТЕЙ", згідно ст. 89 КК України не судимого, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає що вирок Надвірнянського районного суду від 20 лютого 2018 року постановлений з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому вирок необхідно змінити в частині розміру моральної шкоди, яка була стягнута з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 , оскільки суд першої інстанції невірно врахував характер і обсяг страждань потерпілого, вимушених змін у його житті, що вимагало докладання суттєвих зусиль для його організації, зміни звичного укладу життя родини з малолітньою дитиною, позбавлення протягом тривалого часу можливості користуватися транспортним засобом, що він тривалий час перебував на лікарняному та не мав змоги працювати, на лікування спрямовані значні кошти бюджету, що спричинило йому значні труднощі, внаслідок пошкодження автомобіля він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а також матеріального становища обвинуваченого, та виходячи з принципів розумності й справедливості, помилково прийшов до висновків що позов ОСОБА_8 про відшкодування моральних збитків підлягає частковому задоволенню на суму 20 000 грн. Звертає увагу на те, що позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну моральну шкоду не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, а суд першої інстанції безпідставно та без необхідних засобів доказування задовольнив розмір грошового відшкодування моральної шкоди, що становить 20 000 грн.

Просить Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року відносно ОСОБА_10 за ст.286 ч.1 КК України змінити в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 заподіяної моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. та постановити вирок, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості. В решті вирок залишити без змін.

Вироком Надвірнянського районного суду від 20 лютого 2018 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Звільнено ОСОБА_10 від призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 20000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн., за проведення судової експертизи в сумі 1015,20 грн., а всього 27015,20 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ПрАТ "СК "Оранта-Січ" залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 3958,20 грн. за проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.

Речові докази:

- автомобіль марки «МАZDА 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , повернуто власнику;

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_11 та який йому належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - повернуто власнику.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставинах.

16 лютого 2016 року, приблизно о 13.00 год. обвинувачений ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ VITO 110, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по другорядній автодорозі зі сторони ресторану «Гуцульщина» та готельно-відпочинкового комплексу «Romantik» у напрямку головної автодороги Н-09 сполученням «Мукачево-Львів», що у м. Яремче Івано-Франківської області. У цей час по головній автодорозі зі сторони центральної частини м. Яремче в напрямку с. Микуличин Яремчанської міської ради рухався автомобіль марки «МАZDА 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 . При наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, водій ОСОБА_10 в порушення вимог п.2.3 б), п.10.1, п.12.1, п.16.3, п.16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, виїхав на смугу його руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «МАZDА 626» під керуванням водія ОСОБА_8 . В результаті порушення ОСОБА_10 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля «МАZDА 626» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми передньої поверхні грудної клітки з переломом тіла грудини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 18.04.2016 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_12 , 08.05.2018 року повторно не з`явилися в судове засідання, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду даного кримінального провадження повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 405 ч.4 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, ґрунтується на зібраних і досліджених належних і допустимих доказах, яким дано обґрунтовану правову оцінку.

На думку колегії суддів призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України, тобто дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

При цьому, як вбачається з вироку, судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до необережних злочинів, та не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілого, який має претензії морального характеру до обвинуваченого і міру покарання просить обрати згідно чинного законодавства не сувору.

Судом враховано обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , а саме повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_13 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_13 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, проживає та має на утриманні малолітню дитину, подав заяву про застосування до нього акту амністії, а обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році судом не встановлено, тому суд звільнив його від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію в 2016 році №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_10 щодо зменшення розміру відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 яка була стягнута судом першої інстанції і становила грошову суму коштів у розмірі 20 000 грн. не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в результаті порушення ОСОБА_10 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля "MAZDA 626" ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми передньої поверхні грудної клітки з переломом тіла грудини, які згідно висновку судово-медичної експертизи №104 від 18.04.2016 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Суд першої інстанції правильно врахував характер і обсяг страждань потерпілого, вимушених змін у його житті, що вимагало докладання суттєвих зусиль для його організації, зміни звичного укладу життя родини з малолітньою дитиною, позбавлення протягом тривалого часу можливості користуватися транспортним засобом, що він тривалий час перебував на лікарняному та не мав змоги працювати, на лікування спрямовані значні кошти бюджету, що спричиняло йому значні труднощі, внаслідок пошкодження автомобіля він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя а також матеріального становища обвинуваченого, та виходячи з принципів розумності й справедливості, стягнув на користь ОСОБА_8 моральних збитків на суму 20 000 грн., тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 слід залишити без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 20 лютого 2018 року без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити - без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 20 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_3