АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1294/2018 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0007684 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007684 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції, з посиланням на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, обґрунтував тим, що викладені в цьому процесуальному документі фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення суперечать наведеній кваліфікації діяння, оскільки при описанні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення слідчий указав дві кваліфікуючі ознаки вчиненого ОСОБА_7 злочину, зокрема, щодо отримання потерпілим ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, а потерпілим ОСОБА_10 - тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, проте при кваліфікації дій обвинуваченого зазначив лише одну кваліфікуючу ознаку, а саме спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

На думку суду першої інстанції, такий недолік обвинувального акта свідчить про неконкретність обвинувачення, позбавляє ОСОБА_7 права знати у чому саме його обвинувачують і відповідно належним чином здійснювати свій захист від такого обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На обґрунтування свого прохання прокурор зазначає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за своїм змістом відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а висновок суду щодо неправильної правової кваліфікації діяння є невірним, бо в обвинувальному акті наведена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме за ч. 2 ст. 286 КК України. Отже висновок суду щодо наявності підстав для поверенння обвинувального акта є безпідставним та належним чином невмотивованим.

При цьому прокурор звертає увагу на те, що питання правової кваліфікації, допустимості доказів та перевірка процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вирішуються під час судового розгляду, а не у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відповідно до вимог ст. 91 КК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, то обвинувальний акт в цій частині не повинен містити положення, які суперечать одне одному, тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення повинні узгоджуватися з положеннями тієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність, посилання на які наведені в обвинувальному акті, бо в протилежному випадку не буде дотримана одна з основних засад кримінального провадження - забезпечення права на захист.

Зокрема, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього, як це передбачено пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України.

Проте, із змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , який надійшов на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, вбачаються явні суперечності між викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванням обвинувачення і наведеною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, обґрунтовано звернув увагу на те, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення вказані різні кваліфікуючі ознаки, зокрема, суспільно небезпечні наслідки вчиненого ОСОБА_7 злочину, а саме у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, а потерпілому ОСОБА_10 - тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, але в правовій кваліфікації діяння зазначена лише така ознака об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, як спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що свідчить про неконкретність обвинувачення та може зашкодити реалізації обвинуваченим права на захист.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги прокурора, які зводяться до того, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є непереконливими. Висновки суду щодо наявних в обвинувальному акті недоліків, з огляду на його зміст, як вважає колегія суддів, відповідають фактичним обставинам провадження, в той же час невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є законною підставою для повернення цього процесуального документа прокурору.

Посилання прокурора на те, що питання правової кваліфікації, допустимості доказів, а також щодо перевірки процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вирішуються виключно під час судового розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ухвали суд перевірив обвинувальний акт на предмет наявності в ньому необхідних відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема щодо повноти та узгодженості між собою даних, які згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України повинен містить обвинувальний акт, а встановлені судом очевидні суперечності в обвинувальному акті підлягають усуненню саме прокурором.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час прийняття судом 18 травня 2018 року рішення про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 прокурору, які б були підставами для його безумовного скасування, колегією суддів не встановлено, відсутні й підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007684 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4