Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року

м. Київ
справа № 295/17137/15-к
провадження № 51-7116ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Апеляційного суду Житомирської області

від 22 березня 2018 року в межах кримінального провадження

№ 0004269 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судимого вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня

2016 року за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК.
Встановлені обставини
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року

ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк

3 місяці, за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, за ч. 2

ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 187,

69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2016 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК

ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням

з іспитовим строком 3 роки.
Процесуальні витрати стягнуто у дольовому порядку: з ОСОБА_5 757,52 грн., а з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 512 грн.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 2207,36 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної.
Задоволено цивільний позов прокурора. Стягнуто в солідарному порядку з

ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 4538,92 грн. в рахунок витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 .
Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року задоволено апеляційну скаргу з доповненнями прокурора. Скасовано вирок Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року стосовно

ОСОБА_5 в частині призначеного покарання. Ухвалено призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК у виді арешту на строк 3 місяці, за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту на строк 6 місяців, за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 187, 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією належного на праві власності майна. Відповідно до ч. 1

ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років з конфіскацією належного на праві власності майна.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня

2016 року стосовно ОСОБА_5 ухвалено виконувати самостійно.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 735,79 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1666,7 грн. моральної.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 1512,97 грн. шкоди, пов`язаної з перебуванням потерпілого ОСОБА_10 на лікуванні.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилається на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим просить скасувати вирок Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року та залишити без змін вирок Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник у касаційній скарзі лише формально вказує на порушення апеляційним судом вимог статей 370, 419 КПК і на неправильне застосування ст. 75 КК, у той же час

не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 412 та ст. 413 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 420 цього Кодексу. Натомість захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
У касаційній скарзі захисник не вказує, чи були заявлені стороною захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК суд безпідставно

не задовольнив.
Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги захисника, викладені в касаційній скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Крім того, захисник не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.
Відсутність у касаційній скарзі згаданих обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого

ОСОБА_5 , на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня

2018 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3