Справа № 738/969/18
№ провадження 1-в/738/133/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2018 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
за участю: прокурораОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_3 ,

В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звiльнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що 07 березня 2017 року він був засуджений вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська за ст. 185 ч.1, ст. 71, ст. 72 ч.5 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, в даний час відбуває покарання у ДУ «Менська виправна колонія (№91)», діючих дисциплінарних стягнень немає, законні вимоги адміністрації виконує, працевлаштований. Засуджений ОСОБА_3 просить звільнити від відбування покарання умовно-достроково.

Засуджений під час судового розгляду підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на передчасність застосування відносно ОСОБА_3 ст. 81 КК України.

Представники установи виконання покарань та спостережної комісії у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, додані до нього документи та особову справу засудженого суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 12 травня 2015 року вироком Кіровоградського районного суду міста Дніпропетровська, зміненого вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року за ст. 296 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі; 07 березня 2017 року засуджений вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська за ст. 185 ч.1, ст. 71, ст. 72 ч.5 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 17 березня 2014 року по 12 травня 2014 року та з 24 січня 2017 року по 07 березня 2017 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі з 08 березня 2017 року по 06 квітня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно з ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2018 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислюється з 07 березня 2017 року.

У характеристиці засудженого від 04 липня 2018 року, затвердженій начальником ДУ «Менська виправна колонія (№91)», зазначено що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в установі з 30 червня 2017 року, під час строку відбуття покарання засуджений зарекомендував себе посередньо: порушення встановленого порядку відбування покарання намагається не допускати, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на оперативно-профілактичних обліках не перебуває, на виробництві установи працевлаштований не був, бажання не виявляв. З 03 квітня 2018 року по даний час виконує обов`язки нічного днювального відділення СПС №3, заохочень немає.

Згідно з постановою №65, протоколу №23 від 12 червня 2018 року засідання Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації, постановлено рішення про погодження застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з особової справи засудженого, ОСОБА_3 не заохочувався та до дисциплінарної відповідальності не притягувався, при вирішенні питань про застосування до засудженого ст. 100, 101 КВК України, про застосування ст. 82 КК України, а також при вирішенні питання про застосування ст. 81 КК України, які були розглянуті комісією установи виконання покарань відповідно 15 вересня 2017 року, 09 лютого 2018 року та 23 лютого 2018 року - засудженому відмовлено у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення, а при вирішенні питання застосування ст. 81 КК України у зв`язку з тим, що не довів своє виправлення. Також у особовій справі засудженого (а.о.с. 60-61, 72-74, 78-79) містяться характеристики щодо засудженого ОСОБА_3 , станом на 15 вересня 2017 року, 09 лютого 2018 року та 23 лютого 2018 року, з яких вбачається що ОСОБА_3 на виробництві установи не був працевлаштований, заяв про працевлаштування не подавав, до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у відділенні відносився посередньо та залучався до таких робіт в порядку черговості.
Таким чином, під час судового розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 встановлено, що докази, які характеризують засудженого свідчать про те, що ОСОБА_3 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, своєю поведінкою не довів своє виправлення, при цьому суд виходить з того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, а тому посилання засудженого про те, що він дисциплінарних стягнень не має і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані про відсутність дисциплінарних стягнень або про те, що стягнення погашені мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни під час усього строку відбування покарання. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.
Суд приймає до уваги характеристики засудженого за весь період відбуття покарання, які свідчать про те, що ОСОБА_3 характеризувався адміністрацією установи виконання покарань, як такий, що участі у роботі з благоустрою не приймав, бажання працевлаштуватись не виявляв, почав виконувати обов`язки днювального лише з 03 квітня 2018 року, тобто перед зверненням засудженого до суду з клопотанням, що свідчить про відсутність ставлення до праці; згідно з рішеннями комісії установи виконань покарань ОСОБА_3 було відмовлено у застосуванні ст. 100, 101 КВК України, ст. 82 КК України та ст. 81 КК України. Така поведінка засудженого і його відношення до праці не є сумлінними, і в розумінні ст. 81 КК України, не свідчать про виправлення засудженого та не можуть бути підставами для умовно-дострокового звільнення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що застосування відносно засудженого ОСОБА_3 ст. 81 КК України є передчасним, тому клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У випадку апеляційного оскарження апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1