Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7408/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_4 про застування строку давності виконання обвинувального вироку,-

в с т а н о в и в:

05.09.2018 до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку.

Заяву мотивує тим, що вироком апеляційного суду Черкаської області 14.06.2002, його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.69, 93 п. «а», ст.17, п.п. «а», «г» ст.93, ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960) та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

29.10.2002, ухвалою Верховного Суду України, ухвалено в порядку касаційного провадження, вирок набув законної сили.

25.06.2004 ухвалою Верховного суду України, ухваленою в порядку виключного провадження, ухвалу від 29.10.2002 Верховного Суду України, якою було затверджено вирок, було скасовано, а кримінальну справу направлено на новий касаційний розгляд.

16.09.2004, ухвалою Верховного Суду України, в касаційному провадженні, вирок апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 знову набув законної сили.

При постановленні ухвали від 16.09.2004, судом було допущено помилку щодо дати постановлення ухвали.

27.01.2005, ухвалою Верховного Суду України, було виправлено вказану помилку та зазначено дату ухвалення вироку, а саме 16.09.2004.

Таким чином, вирок щодо нього набув законної сили 16.09.2004. даний вирок не був звернений до виконання як передбачено законодавством України, а саме ст.401 ч.3, ст.404 ч.2 КПК України (в ред. 1960) і відтак не може виконуватися надалі, щодо даного вироку мають бути застосовані правила ст.49 КК України (в ред. 1960).

Згідно довідки виданої Державною установою «Черкаський слідчий ізолятор», розпорядження суду про звернення вироку до виконання апеляційного суду Черкаської області датоване від 20.05.2003. Також, надано копію цього «розпорядження», де вказано, що вирок відносно нього набув законної сили 29.10.2002, на підставі ухвали Верховного Суду України від 29.10.2002. Вважає, що дане розпорядження суду про звернення вироку до виконання є не чинним. Як вбачається із обставин та перебігу справи, ухвала Верховного суду України від 29.10.2002 на підставі якої розпорядження суду про звернення вироку до виконання від 20.05.2003, вирок було звернено до виконання, була скасована в порядку виключного провадження ухвалою Верховного Суду України від 25.06.2004. разом із скасуванням ухвали від 29.10.2002, втратило чинність і розпорядження суду про звернення вироку до виконання, датоване 20.05.2003 вирок перестав бути таким, що набув законної сили. Після ухвалення Верховним Судом України ухвали від 16.09.2004, якою вирок знов набув законної сили у 2004 році розпорядження суду про звернення вироку до виконання, судом першої інстанції не складалось і до органу виконання покарань не надходило. Отже, вирок відносно нього після набуття ним законної сили до виконання не звернено. З часу набуття вироком законної сили і до сьогодні сплинуло майже чотирнадцять років, тобто більше десятирічного терміну визначеного для строків давності виконання обвинувального вироку за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом 1960 року.

З урахуванням вище викладеного просить, відкрити кримінальне провадження та призначити до судового розгляду справу, застосувати відносно нього строк давності виконання обвинувального вироку апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002, визначені положеннями ст.49 КК України (в ред. 1960), призначити покарання в межах п`ятнадцяти років позбавлення волі, звільнити його від подальшого відбування покарання, врахувати строк його перебування в місцях позбавлення волі, забезпечити відкритий судовий розгляд справи о обов`язковою його участю, як учасника судового провадження, для реалізації процесуальних прав згідно вимог ст.ст.42,43 ч.3 КПК України в частині представлення до суду правової позиції звернення документованих доказів та використання передбачених прав в межах змагальності і диспозитивності щодо самостійного обстоювання своїх прав і законних інтересів, засобами передбаченими КПК України, забезпечити його участь у розгляді справи в суді.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Черкаської області 14.06.2002, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.69, 93 п. «а», ст.17, п.п. «а», «г» ст.93, ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960) та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

29.10.2002, ухвалою Верховного Суду України, ухвалено в порядку касаційного провадження, вирок набув законної сили.

25.06.2004 ухвалою Верховного суду України, ухваленою в порядку виключного провадження, ухвалу від 29.10.2002 Верховного Суду України, якою було затверджено вирок, було скасовано, а кримінальну справу направлено на новий касаційний розгляд.

16.09.2004, ухвалою Верховного Суду України, в касаційному провадженні, вирок апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 знову набув законної сили.

При постановленні ухвали від 16.09.2004, судом було допущено помилку щодо дати постановлення ухвали.

27.01.2005, ухвалою Верховного Суду України, було виправлено вказану помилку та зазначено дату ухвалення вироку, а саме 16.09.2004.

Згідно довідки виданої Державною установою «Черкаський слідчий ізолятор», розпорядження суду про звернення вироку до виконання апеляційного суду Черкаської області датоване від 20.05.2003 та надійшло на виконання 21.05.2003 року.

З копії «розпорядження», вбачається, що вирок відносно ОСОБА_4 набув законної сили 29.10.2002.

Законодавством України не передбачено повторне направлення розпорядження про виконання вироку, після перегляду вироку в касаційній інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.49 КК України (в редакції 1960 року) Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Згідно до ст.401 КПК України (в редакції 1960 року) Вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не

передбачено цим Кодексом.

Ст.403 КПК України (в редакції 1960 року) Вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Ст.404 КПК України (в редакції 1960 року) Вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніш як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) не ухилення засудженого від відбування покарання. Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

В судовому засіданні встановлено, що вирок відносно ОСОБА_4 звернений до виконання, в установлений строк направлено розпорядження про виконання вироку, особа відбуває покарання, тобто всі доводи ОСОБА_4 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку та звільнення його з місць позбавлення волі не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 537, 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її винесення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 вересня 2018 о 11 год. 15 хв. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Суддя ОСОБА_1