18.10.2018 справа №363/1688/18
ВИРОК
Іменем України
18 жовтня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 00000239 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронки Володимерецького району Рівненської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
До Вишгородського районного суду надійшов обвинувальний акт, згідно змісту якого, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), а саме у тому, що 28.03.2018 року приблизно о 12-30 год., перебуваючи на території будівельного майданчика за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу пройшов до складського вагончика, в якому ОСОБА_4 зберігає своє майно та який був не зачинений.

ОСОБА_5 впевнившись, що його ніхто не бачить, оглянув вміст вагончика, взяв з підлоги кабель КГ-1х95 довжиною 40 м, обмотав його навколо свого живота та відніс до металевого паркану, яким огороджена територія майданчика. Після цього ОСОБА_5 перекинув викрадений кабель через паркан.

Цього ж дня ОСОБА_5 збув викрадений кабель КГ-1х95 довжиною 40 м, здавши його на металобрухт засновнику ТОВ «ВИШВТОРРЕСУРС» за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, ОСОБА_6 та отримавши за це 924 грн. Отриманими грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, в результаті викрадення зазначеного майна, ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 12 244,00 грн.

Органом досудового слідства дії які вчинив ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

19.04.2018 року, у відповідності до вимог статті 471 КПК України, між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , укладено угоду про примирення.

В угоді про примирення потерпілий та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про примирення, обвинувачений під час досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнав вину у зазначеному злочині.

Відповідно до змісту угоди потерпілий та обвинувачений домовились про міру покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

З урахуванням викладеного вище, думки прокурора який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, також думки учасників судового засідання, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду від 19.04.2018 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000239 від 30.03.2018 року, про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене по цій статті покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1