Справа № 188/574/18
Провадження № 1-кп/188/85/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт з угодою про примирення, укладеною 24.04.2018 року між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000207 від 17.04.2018 року, яке надійшло від заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області 27.04.2018 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна середня, не працює, раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16.04.2018 року близько 12 години 20 хвилин, знаходячись в якості пасажира в кабіні вантажного автомобіля марки ГАЗ 3507 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався зі сторони шахти імені М.І. Сташкова до м. Першотравенськ, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно, з кишені куртки ОСОБА_3 , яка висіла поряд зпасажирським сидінням, викрала гаманець, в якому знаходилися

грошові кошти в сумі 1900 гривень, що належали ОСОБА_3 , спричинивши потерпілому ОСОБА_3 майнову шкоду в загальному розмірі 1900 гривень.

Під час досудового розслідування 23.04.2018 року між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 27.04.2018 року.

Згідно з угодою про примирення ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин викладених в угоді. Сторони визнали розмір матеріальної шкоди, спричиненої підозрюваною потерпілому у сумі 1900 грн., яка відшкодована у повному обсязі. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за вказане кримінальне правопорушення у виді 100 годин громадських робіт. Сторони зазначили в угоді, що вони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме, обмеження права оскарження вироку згідно зі ст. ст. 394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст. 474 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання, пояснила, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, їй зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, йому зрозумілі, умови угоди він підтримує в повному обсязі та просить затвердити.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченої, яка раніше не судима, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено, обставин, що обтяжують покарання, також судом не встановлено, існують фактичні підстави для примирення, вважає можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 1330 грн., що належать потерпілому ОСОБА_3 і згідно з розпискою зберігаються у нього (а.с.15), слід залишити йому.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і підстав для його обрання немає. Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 23 квітня 2018 року між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 1330 грн., залишити потерпілому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляції через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1