Справа № 627/268/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2018смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Подтибок Устькуломського району, Комі АССР, громадянки Російської Федерації, маючої середню освіту, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немаючої, не працюючої, проживаючої без реєстрації та адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:
21.02.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з приміщення будинку на вулицю та тим, що та її діями ніхто не спостерігає, 21.02.2018, о 08:30, діючи умисно, з корисливою метою, підійшла до одного з підвіконників у спальній кімнаті та викрала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та грошові кошти в сумі 300 гри., які знаходились у середині даного паспорту.

Після цього, ОСОБА_4 , довівши свій злочинний намір до кінця, а саме: поклала в праву кишеню своєї куртки вищевказані викрадені у ОСОБА_5 речі, залишила місце скоєння злочину, тим самим обернувши вказане майно на свою користь, і розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 300 грн.

Окрім цього 21.02.2018 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з приміщення будинку на вулицю та тим, що за її діями ніхто не спостерігає, 21.02.2018. о 08:30, діючи умисно, з корисливою метою, підійшла до одного із підвіконників у спальній кімнаті та викрала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ..

Після цього, ОСОБА_4 , довівши свій злочинний намір до кінця, а саме: поклала в праву кишеню своєї куртки вищевказаний викрадений у ОСОБА_5 паспорт, залишила місце скоєння злочину, тим самим обернувши його на свою користь і розпорядившись ним за власним розсудом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та зазначив, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілих.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 185 КК України, а саме:

-незаконне заволодіння будь-яким способом паспорта;

-таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України класифікація злочинів за ст 185 ч.1 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, а за ч.3 ст 357 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та особу обвинуваченої, яка не працює, за місцем проживання характеризується формально, на обліку у лікаря психіатра та на обліку у лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ також не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєнні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати в межах санкції ч.1 ст.185, КК України ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, а в межах санкції ч.3 ст 357 КК України обмеження волі, але з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючих обставин, ставлення обвинуваченої до скоєного, відсутність претензій з боку потерпілого, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений.

По справі процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України та призначити їй покарання за цим законом:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання.

Речові докази по справі:

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та грошові кошти, серед яких грошова купюра номіналом 200 гривень та одна купюра номіналом 100 гривень, які згідно зберігальної записки знаходяться в ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1