АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3409/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
за участю сторін:
заявника ОСОБА_6 ,
слідчого прокуратури ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу слідчого управляння прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000250 від 23.02.2015 року.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000250 проведено належну перевірку обставин, про які вказує ОСОБА_6 у своїй заяві. Тобто, слідчим під час проведення досудового розслідування було досліджено та перевірено обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого прокуратури м. Києва від 27.12.2016 про закриття кримінального провадження, та направити матеріали в прокуратуру м. Києва для відновлення розслідування.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Також апелянт зазначає, що суддя проігнорував невиконання органами слідства вимог ст. ст. 91, 110 КПК України, невиконання слідчих дій, відсутність виду і розміру шкоди, в той час коли вона являється потерпілою, не врахував і не дав належної правової оцінки невиконанню органом слідства попереднього судового рішення, та відсутність відповіді на її доводи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, слідчого ОСОБА_7 , який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, 27 грудня 2016 року слідчим в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва, юристом 1 класу ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Слідчий суддя погодився з висновками слідчого як з обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та положенням закону про кримінальну відповідальність.
З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.
Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи. У ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Згідно ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних скаржником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч.2 ст. 283 КПК України.

Як вбачається з матеріалів за скаргою, ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0000250 від 23.02.2015 року, в якій просила її скасувати та матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування.
Перевіряючи законність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дослідивши матеріали закритого кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального закону, виклавши у рішенні наведені мотиви прийнятого рішення.
Вивчивши матеріали закритого кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого в ОВС третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0000250 від 23.02.2015 року, за заявою ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є правильним.
Зокрема, під час розслідування кримінального провадження слідчим було допитано ОСОБА_6 , допитати слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_8 , у слідства не виявилось можливим, оскільки остання оголошена в розшук. Та під час проведення досудового розгляду виконано вимоги ухвали слідчого судді від 03.10.2016, якою було скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження, та допитано ОСОБА_6 в якості потерпілої.
Наведене вище спростовує доводи апелянта про те, що суддя проігнорував невиконання органами слідства вимог ст. ст. 91, 110 КПК України, невиконання слідчих дій, відсутність виду і розміру шкоди, в той час коли вона являється потерпілою, не врахував і не дав належної правової оцінки невиконанню органом слідства попереднього судового рішення, та відсутність відповіді на її доводи.
Згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Так ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного,обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слідчий суддя встановив, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року службових осіб прокуратури м. Києва зобов`язано внести відповідні відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення за ст.366 КК України подану з прийому заступника прокурора м. Києва 11.06.2014 року за №22-д та розпочати досудове розслідування.

23.02.2015 року кримінальне провадження №0000250 внесене в ЄРДР за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України.

30.05.2015 року слідчим другого СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_9 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000250, яка ухвалою слідчого судді від 03.10.2016 року була скасована, а матеріали направлено до прокуратури міста Києва для проведення досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03.12.2016 року ОСОБА_6 було допитано в якості потерпілої, доводи викладені у заяві про вчинення злочину, остання підтримала в повному обсязі.
В постанові також вказано, що допитати слідчого СВ Печерського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_8 у слідства немає можливості, оскільки остання оголошена в розшук.

Під час проведення досудового розслідування вимоги ухвали слідчого судді від 03.10.2016, якою було скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження виконано, а ОСОБА_6 допитано в якості потерпілої.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження, в тому числі, закривається в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Під чассудового розглядупровадження слідчим суддею встановлено, що досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000250 проведено належну перевірку обставин, про які вказує ОСОБА_6 у своїй заяві. Тобто, слідчим під час проведення досудового розслідування було досліджено та перевірено обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.
У відповідності до ст. 223 КПК України слідчим вжито необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не вбачається.
З таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів.
Стосовно доводів апелянта, про те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, то таке твердження не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
За наведених обставин слідчий суддя правильно встановив, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є обґрунтованим.

Отже, слідчим суддею в достатньому обсязі перевірено доводи наведені у скарзі, їм дано правильну оцінку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України колегією суддів не встановлено, а у скарзі ОСОБА_6 , не наведено достатніх даних, які б безумовно свідчили про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування прийнятого рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000250 від 23.02.2015 року, - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4