Справа № 646/6047/18
№ провадження 1-кп/646/680/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.18року м. Харків
Червонозаводский районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

потерпіла- ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши під час підготовчого судового провадження обвинувальний акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002690 від 12.12.2017 року, за обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов вищевказаний обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002690 від 12.12.2017 року , за обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження, з посилання на відповідність обвинувального акту нормам КПК України та підсудністю Червонозаводському районному суду м. Харкова.

Крім того, просив продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , обраного слідчим суддею під час досудового розслідування, з посиланням на те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу на даний час тривають, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Представник потерпілого ТОВ « Автомагнат» ОСОБА_6 , та потерпіла ОСОБА_7 кожен окремо підтримали думку прокурора.

Захисник та обвинувачений проти призначення справи до судового розгляду заперечували, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підтримали думку прокурора.

У клопотання про повернення обвинувального акту захисник послався на його невідповідність вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема через неконкретність пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.187 КК України.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання суд приходить наступного висновку.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений в п. «а» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997р., де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Суд зазначає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.

Відсутність чіткого формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

В Роз`ясненнях, викладених у листі № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначено, що суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором: до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до обвинувального акту обвинуваченому пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, та ч.3 ст. 187 КК України- напад з метою заволодіння чужим майно, поєднаному із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій), поєднаний з проникненням до іншого приміщення.

З обвинувального акту за обвинуваченням за ч.2 ст. 185 КК України вбачається, що ОСОБА_9 , повторно, 13.04.2018 року у період часу з 11:00 по 18:00, знаходячись по вул. Одеській у м. Харкові, більш точного місця у ході досудового розслідування не встановлено, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи відповідно до договору від 02.04.2018 року у цивільно-правових відносинах з ТОВ « АВТОМАГНАТ» в особі директора ОСОБА_6 , який за договором купівлі-продажу швейної машинки ZJ0303L-3-ВD передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 16377,00 грн., шляхом імітування телефонного дзвінку повідомив ОСОБА_10 неправдиві відомості щодо скасування ОСОБА_6 вказаного договору купівлі-продажу та отримання зазначених грошових коштів для подальшої передачі останньому, чим шляхом обману отримав доступ до вказаних грошових коштів у сумі 16377,00 грн., після чого отримав від ОСОБА_10 вказані грошові кошти, однак у подальшому ОСОБА_6 їх не передав, розпорядившись ними на власний розсуд. Тим самим ОСОБА_9 здійснив таємне викрадення вказаних грошових коштів, чим заподіяв ТОВ «АВТОМАГНАТ» в особі директора ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 16377,00 грн.

Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт в порушення ст. 291 вказаного Кодексу не містить повного викладу фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, форми вини, мотиву та способу вчинення злочину, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, від якого має захищатися обвинувачений. З тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, а не фактичних обставин кримінальних правопорушень.

Отже фактичні обставини кримінального правопорушення повинні бути викладені в обвинувальному акті таким чином, щоб вони відповідали певному складу кримінального правопорушення, від обвинувачення в скоєнні якого особа мала змогу захищатись.

В обвинувальному акті повинна міститись правова кваліфікація кримінального правопорушення яка повинна відповідати сформульованому обвинуваченню та фактичним обставинам справи.

Незрозумілість та неконкретність обвинувачення тягне за собою порушення права на захист та справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та обмежує гарантоване право обвинувачених на захист вже на момент отримання ними копії обвинувального акту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_9 не містить формулювання обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, а лише містить опис обставин скоєного правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, в обвинувальному акті не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, неповнота та наявність положень, які суперечать одне одному у викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення, порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим, суд не має можливості розглянути зазначений обвинувальний акт згідно положень КПК України, вищезазначені недоліки свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд доходить висновку, що вказані обставини значно порушують право обвинуваченого на захист та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України в продовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідним продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням того що, обвинувачений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме: переховування від органів досудового розслідування, суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час тривають та не зменшились, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого навіть з урахуванням його особистої ситуації, а саме відсутності притягнення до кримінальної відповідальності, досягнення пенсійного віку, та постійне місце проживання у м. Харкові.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_9 обраного ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.08.2018 року з продовженням покладених обов`язків передбачених ст. 194 КПК України строком на 2 місяця.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.291, 314 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника про повернення обвинувального акту ОСОБА_8 - задовольнити.

Обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0002690 від 12.12.2017 року, за обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України повернути прокурору для приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з продовження покладених обов`язків передбачених ст. 194 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з продовження покладених обов`язків передбачених ст. 194 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з забороною залишення житла за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, суду з 20:00 до 06:00 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 27.11.2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_11