Справа № 173/1212/18
Номер провадження1-кп/173/171/2018
23 жовтня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2013 та виконавчого листа № 173/457/13-ц, виданого 28.10.2013 на його підставі, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 500 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 21 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
У той же час, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вищевказаного рішення суду та усвідомлюючи його суть, а саме факт стягнення з нього аліментних зобов`язань, маючи умисел направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, за відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали виконання ним рішення суду, за період з 21.02.2013 по 01.03.2018 призначені йому аліменти, згідно рішення суду не виплачував, про зміну місця свого працевлаштування державного виконавця не повідомляв, разом з тим, протягом вищевказаного періоду часу працював без оформлення трудових відносин, за що отримував заробітну плату, тим самим злісно ухилявся від виплати призначених йому судом аліментів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України визнав повністю, від дачі свідчень відмовився. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду показала, що дійсно при вказаних обставинах за період 21.02.2013 року по 01.03.2018 року ОСОБА_4 не виплачував аліменти на утримання їх спільної дитини Софії.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочини відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді громадських робіт, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, судом не обговорювалось, оскільки згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2013 року обвинувачений вже зобов`язаний до сплати аліментів та виконавчий лист по примусовому стягненню аліментів на утримання дитини вже знаходиться на виконанні у виконавчій службі.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.