КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського Апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 29.05.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Також даним вироком вирішені питання в частині цивільного позову,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона 02.10.2017 р. приблизно о 14 годині після відвідування кладовища в с. Сущани Кагарлицького району Київської області на власному мопеді марки «Сузукі», чорного кольору, проїжджала по АДРЕСА_2 , під час чого на території домогосподарства АДРЕСА_3 побачила його власницю ОСОБА_6 , з якою протягом тривалого часу перебувала у неприязних відносинах з причин, які досудовим слідством не встановлені. Після цього ОСОБА_8 зупинила свій мопед та безпідставно почала ображати нецензурною лайкою ОСОБА_6 , у відповідь на що остання, з метою з`ясування стосунків, вийшла за територію свого домогосподарства. Між вказаними особами виникла сварка, після якої ОСОБА_8 вирішила завдати ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
02.10.2017 р. приблизно о 14 годині ОСОБА_8 , перебуваючи на узбіччі проїжджої частини вул. Трохименка в с. Сущани Кагарлицького району Київської області, поблизу домогосподарства АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 , маючи на меті заподіяти шкоду здоров`я останній, в ході словесної сварки, підійшла до неї та нанесла ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в обличчя у ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки в голову, завдавши їй фізичного болю і заподіявши тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 03.11.2017 в ОСОБА_6 виявлені: невизначеної форми синець на верхньому і нижньому повіках правого ока, струс головного мозку з легким клінічним перебігом. Ушкодження виникли в результаті дії тупого предмету (тупих предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої (яких) в ушкодженнях не відобразились. Найвірогіднішим способом утворення виявлених тілесних ушкоджень може становити, приблизно, в межах 1-2 діб до часу проведення експертизи (огляду) потерпілої. Наявні у потерпілої синець і струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції, визнавши ОСОБА_8 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду через порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема вказує, що суд не з`ясував чому не було проведено повторний слідчий експеримент з потерпілою, про проведення якого заявляв клопотання прокурор. Дана обставина дала можливість суду визнати слідчий експеримент від 17.11.2017 року, який спростовує показання потерпілої та свідків, недопустимим доказом. Разом з тим висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 ґрунтується лише на показаннях зацікавлених осіб. При цьому суд не надав оцінки тому, що покази потерпілої є суперечливими та змінювались, тоді як покази обвинуваченої були послідовними та узгоджувались з матеріалами справи. Також зазначає, що після проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року сторона обвинувачення не надала доступ до матеріалів стороні захисту.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення ґрунтуються на доказах, досліджених в ході судового розгляду, а саме:

показаннях потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що ОСОБА_8 в ході словесної сварки нанесла їй один удар кулаком правої руки в обличчя у ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки в голову;

показаннях свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили факт нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_6 і заподіяння тілесних ушкоджень;

даних заяви провчинене кримінальне правопорушення від 02.10.2017 р., відповідно до якої потерпіла ОСОБА_6 звернувся до управляння поліції з заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

даних висновку експерта № 45 від 03.10.2017 р., висновку експерта № 47 від 21.11.2017 р., висновку експерта № 12 від 19.04.2018 р., відповідно до яких потерпілій ОСОБА_6 спричинені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися в строк та за обставин, вказаних потерпілою, внаслідок нанесення їй сторонньою особою двох ударів руками (кулаками) в ділянку правого ока та скроневу ділянку зліва. Виявлені у потерпілої синець і струс головного мозку з легким клінічним перебігом відносяться до легких тілесних ушкоджень;
показаннях експерта ОСОБА_12 , який у судовому засіданні суду першої інстанції підтримав вказані висновки експертиз;
даних протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року, в ході якого, шляхом відтворення обставин події, потерпіла ОСОБА_6 розповіла про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень;
даних протоколів проведення слідчого експерименту від 23.11.2017 року та фототаблиць до них, в ході якого свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розповіли та показали про нанесення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченою;
даних протоколу слідчого експерименту від 26.03.2018 р. та фототаблиці до нього, в ході якого ОСОБА_6 вказала на обставини, за яких обвинувачена застосувала до неї фізичне насильство, зокрема механізм та спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень.
Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім дослідженим доказам, зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених вироком суду обставин, та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 не ґрунтуються на досліджених доказах, є безпідставними.

Також колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу слідчого експерименту від 17.11.2017 року як доказу з тих підстав, що сторона обвинувачення не надала доступ до цього доказу стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, адже відповідно до пункту 9 вказаної статті обов`язок підтвердження стороні обвинувачення факту надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів покладається на сторону захисту.

Зміст вказаної норми дає підстави вважати, що саме сторона захисту повинна складати документ на підтвердження обсягу відкритих їй матеріалів.

Проте доводи апеляційної скарги щодо невідкриття доказів не підтверджуються відповідним документом, а тому визнаються апеляційним судом такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку та закриття кримінального провадження відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 29.05.2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала Київського Апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3