УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7831/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки Російської Федерації, яка має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -
обвинуваченої за ч.1 ст.286 КК України,-
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікацію її дій та призначеного покарання, просить вирок суду змінити в частині стягнення моральної шкоди, та зменшити розмір грошового відшкодування моральної шкоди з 50 000,00 грн. до 5 000,00 грн. В решті вирок залишити без зміни. Вказує, що при визначенні розміру моральної шкоди, судом не було взято до уваги, що в період перебування потерпілої ОСОБА_9 в травматологічному відділенні вона підтримувала її морально, забезпечувала повноцінне домашнє харчування та визнала розмір моральної шкоди 5 000,00 грн. Крім того, зазначає, що суд належним чином не врахував, що вона самостійно утримує неповнолітню доньку ОСОБА_10 та свою матір ОСОБА_11 , яка є пенсіонеркою, хворіє та потребує постійного лікування.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі триста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5950,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення заподіяної моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 50 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, в решті позову відмовлено.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 в прибуток держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1879 гривень 83 копійки.
Вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин встановлених судом та викладених у вироку, 07.09.2017 року близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_7 керуючи технічно-справним автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась по вул. Малій Бердичівській, поблизу буд.1 на майдані С.П. Корольова, зі сторони вул. Новий Бульвар, в напрямку вул. Театральної в м. Житомирі.
Здійснюючи проїзд нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться поблизу буд.1 по майдану С.П.Корольова в м.Житомирі, порушуючи вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, у вищезазначений день та час, ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зупинилася, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, порушуючи вимоги п. 12.3 зазначених Правил, у даній дорожній обстановці не вжила заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого нею транспортного засобу та, як наслідок, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вул. Малої Бердичівської по нерегульованому пішохідному переходу, з ліва на право відносно напрямку руху транспортного засобу.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів лівої стегнової кістки та проксимального відділу правої плечової кістки з відривом великого та малого горбиків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості
Так, необережні дії, які виразилися в порушенні водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки й виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора та потерпілої ОСОБА_9 щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 в необережних діях, які виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в апеляційній скарзі не оспорюється.
Судом також вирішено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 в часткове задоволення цивільного позову заподіяну моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.
Наведені в апеляційній скарзі доводи про невірне вирішення судом цивільного позову потерпілої апеляційний суд вважає безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_9 в порядку ст. 128 КПК України пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_7 в якому потерпіла просить стягнути на її користь з обвинуваченої спричинену моральну шкоду в сумі 600 000 грн., з яких: 50 000 грн. - пережиті емоції від отриманих травм; 100 000 грн. негативні емоції від усвідомлення незахищеності від необережних дій сторонніх людей; 200 000 грн. - пережитий фізичний біль в момент і після ДТП, та після оперативного втручання, а також майбутній біль від повторних операцій через рік; 100 000 грн. - зусилля на організацію свого життя та життя її родини; 100 000 грн. - факт істотного порушення нормальних життєвих зв`язків; 50 000 грн. витрати матеріального характеру і додатковий час на судовий розгляд, оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодовувати спричинену шкоду (а.п. 18-19).
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову, суд першої інстанції відповідно до вимог закону врахував характер дій обвинуваченої, які є необережними, їх наслідки, характер отриманого потерпілою ОСОБА_9 тілесного ушкодження, яке відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я, обсяг страждань пов`язаних з його отриманням, інших негативних наслідків, зокрема те, що потерпіла внаслідок отриманого тілесного ушкодження перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 07.09.2017 р. по 22.09.2017 р., пересуваючись на милицях була позбавлена звичного для неї порядку організації життя та позбавлена можливості повноцінно здійснювати догляд за неповнолітньою донькою, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень.
Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для зміни вироку суду в частині задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що судом не враховано, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина 2009 року народження та матір-пенсіонерка не є підставами для зменшення розміру моральної шкоди, оскільки її мати отримує пенсію.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена підтвердила, що вона працює бухгалтером ПП «Фітосировина» і є приватним підприємцем з надання послуг з бухгалтерського обліку.
Апеляційним судом враховано, що дорожньо-транспортна пригода сталася на пішохідному переході.
Враховуючи обсяг страждань потерпілої ОСОБА_9 та інших негативних наслідків, пов`язаних з необережними діями обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції відповідає вимогам розумності та справедливості.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, тому підстав для його зміни не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: