АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/161/18 Номер провадження 11-кп/786/593/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 29 січня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» про переведення засудженого до приміщення камерного типу та застосовано до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого:

4.03.2009 Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296, ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі,

стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяці.
Приймаючи таке рішення суд зазначив, що 18 січня 2018 року засуджений відділення СПС № 3 ОСОБА_7 , який знаходиться на профілактичному обліку установи який схильний до втечі, приблизно о 15 год. 00 хв., з власних міркувань, не вийшов на шикування відділення для слідування до їдальні установи на обід. На зроблені йому зауваження інспектором ПП ВПО ОСОБА_9 засуджений належним чином не відреагував, вступив в суперечку, поводив себе нахабно, зухвало. В подальшому для надання пояснення по факту даного порушення засудженому було запропоновано ЧПНУ ОСОБА_10 пройти до чергової частини установи, на що засуджений відповів категоричною відмовою та виражав своє незадоволення законними вимогами представника адміністрації, про що свідчать рапорти ЧПНУ ОСОБА_10 , інспектора ПП ВПО ОСОБА_9 , начальника відділення СПС ОСОБА_11 ..
Також судом враховано, що засуджений за час відбування покарання з 10.09.2009 характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 170 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 20 раз поміщався до ДІЗО та 6 раз переводився до ПКТ, має 59 стягнень, які не зняті і не погашені, заохочень не має. Допущені порушення виражались у невиконанні законних вимог представників адміністрації, порушенні розпорядку дня, форми одягу, зберіганні заборонених предметів. У відношенні до представників адміністрації установи останній проявляє грубість, агресивність, свідомо не виконує їх законні вимоги, публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Санітарно - гігієнічних норм дотримується не завжди, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбу. Зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням. За станом здоров`я працездатний, але на виробництві установи не працевлаштований так як бажання працювати не виявляє, оскільки запропонована йому роботу не відповідає його освіті та за трудовим договором та договором медичного страхування, а працювати "грущиком" або іншим робочим категорично та свідомо не бажає.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що судом не з`ясовано: причини, мотиви вчинення порушення та допущено неповноту судового розгляду, а саме не були витребувані та не досліджені документи, які підтверджують його хворобу на «гепатит С»; не досліджено кожен доказ окремо, а оцінені лише в їх сукупності.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність судового рішення, перевіривши ретельно матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання в виді позбавлення волі, можуть застосовуватись стягнення, зокрема, переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Судом першої інстанції приписи вказаних вище Законів України враховано при ухваленні судового рішення щодо ОСОБА_7 ..

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 до Полтавської ВК №64 прибув 10.09.2009. За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 170 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 20 раз поміщався до ДІЗО та 6 раз переводився до ПКТ, має 59 стягнень не зняті і не погашені, заохочень не має. Допущені порушення виражались у невиконанні законних вимог представників адміністрації, порушенні розпорядку дня, форми одягу, зберіганні заборонених предметів. У відношенні до представників адміністрації установи проявляє грубість, агресивність, свідомо не виконує їх законні вимоги, публічно демонструє зневажливе ставлення до них. Санітарно - гігієнічних норм дотримується не завжди, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбу. Зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням. За станом здоров`я працездатний. На виробництві установи не працевлаштований так як бажання працювати не виявляє. До праці ставиться негативно відмовляється від будь-яких робіт по благоустрою території та приміщень колонії, або перекладає їх виконання на інших засуджених. Роботи із самообслуговування свідомо не виконує.
При цьому, засуджений участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. На заходи виховного характеру не реагує, належних висновків не робить.
Засуджений характеризується, як скритний, брехливий. У відношенні до засуджених нахабний, схильний до створення конфліктний ситуацій. Входить до числа засуджених , які мають стійку негативну спрямованість. В розмові використовує жаргонні слова, підтримує злодійські традиції. Своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених та на виховний процес, який проходить в установі. Перебуває на профілактичному обліку як «Порушник установленого порядку відбування покарання». (а.п.4)

Відповідно до витягу з протоколу №13 від 26.01.2018 засідання дисциплінарної комісії Полтавської виправної колонії (№64) з розгляду матеріалів про порушення встановленого порядку відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що 18.01.2018 засуджений відділення СПС № 3 ОСОБА_7 , який знаходиться на профілактичному обліку установи як схильний до втечі, приблизно о 15 год. 00 хв., з власних міркувань, не вийшов на шикування відділення для слідування до їдальні установи на обід. На зроблені йому зауваження інспектором ПП ВПО ОСОБА_9 засуджений належним чином не відреагував, вступив в суперечку, поводив себе нахабно, зухвало. В подальшому для надання пояснення по факту даного порушення засудженому було запропоновано ЧПНУ ОСОБА_10 пройти до чергової частини установи, на що засуджений відповів категоричною відмовою та виражав своє незадоволення законними вимогами представника адміністрації, про що свідчать рапорти ЧПНУ ОСОБА_10 , інспектора ПП ВПО ОСОБА_9 , начальника відділення СПС ОСОБА_11 ..
Засуджений ОСОБА_7 власноручно писати пояснення по факту порушення відмовився в категоричній формі, про що складено відповідні акти та здійснено відеофіксацію.

Фактичні дані щодо вчиненого дисциплінарного проступку засудженим ОСОБА_7 , які викладені в поданні, підтверджуються також даними: рапортів співробітників колонії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.9-11), висновку по факту грубого порушення режиму утримання від 26.01.2018, з якого вбачається, що всі виховні заходи виховного впливу позитивного результату не дали, засуджений своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених (а.с.3), акту від 18.01.2018, про те, що засуджений ОСОБА_7 від підписання пояснення по факту порушення вимог порядку відбування покарання відмовився (а.с.113).

При цьому сам факт відмови від виконання законних вимог щодо невиходу останнього на обід, не заперечував сам засуджений у написаній власноручно апеляційній скарзі, у суді першої та апеляційної інстанцій, при цьому останній вказував, що він не виходив на обід через погане самопочуття.

Також слід вказати, що з правами та обов`язками засудженого, відповідно до яких, засуджений зобов`язаний дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з персоналом колонії; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, останнього було ознайомлено, що підтверджується матеріалами особової справи та незаперечується самим засудженим у апеляційній скарзі, написаній ним власноручно, і під час апеляційного перегляду рішення.

Натомість, відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого, останній заохочень не має, має 170 стягнень, з них: 20 раз ДІЗО: за відмову відпрацювати чергування згідно графіку 10, невиконання команди «Підйом», за відмову прибирати спальне місце, за суперечки з представником адміністрації, за паління у невстановленому місці, за нетактовну поведінку з представником адміністрації, за зберігання заборонених предметів, за порушення розпорядку дня, за невиконання законних вимог представника адміністрації, за порушення локалізації, за невихід до їдальні; 6 раз ПКТ: за невиконання команди «Підйом», за відмову прибирати спальне приміщення згідно графіку 4 рази, за зберігання заборонених предметів; 3 рази суворі догани: за невихід на перевірку засуджених, за відмову прибирати спальне приміщення згідно графіку, за відмову виконувати обов`язки чергового по житловій секції КЛіР; 2 рази позачергове чергування по прибиранню території місць позбавлення волі за паління в невстановлену місці та за невиконання команди «Підйом»; 139 догани за відмову від роботи по благоустрою території установи, за порушення локалізації 5 рази, за невиконання команди «Підйом» або «Відбій» 44 рази, за порушення дисципліни строю 8 раз, за паління у невстановленому місці 2 рази, за відсутність на перевірці засуджених 3 рази, за суперечки з іншим засудженим, за нетактовну поведінку з представником адміністрації та невиконання законних вимог представника адміністрації 9 раз, за встановлення міжкамерного зв`язку 3 рази, за невихід до їдальні та навчання 23 рази, за відмову від чергування згідно графіку 8 рази, за порушення форми одягу 7 раз, за перешкоджанню проведенню обшуку 6 раз, за самовільну зміну спального місця 7 раз, за занавішування оглядового вікна 10 раз, за відмову прибрати спальне місце і за зберігання заборонених предметів (а.п. 5-8).

Також з матеріалів особової справи вбачається, що в окремих випадках за недотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, на засудженого стягнення не накладалися, а проводилися усні бесіди.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що застосування інших заходів впливу до засудженого є безуспішним.

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання неодноразово порушував вимоги ч. 3 ст. 107 КВК України, згідно яких засуджений зобов`язаний дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Окрім цього матеріалами особової справи не підтверджені твердження засудженого про те, що він хворий на «Гепатит С» та потребує лікування, та дієтичного харчування, оскільки будь-яких медичних висновків та рекомендацій лікарів особова справа не містять і учасниками не надано.
Одночасно слід зазначити, що доводи засудженого про те, що 18.01.2018 він мав погане самопочуття, через що відмовився вийти на шикування відділення для слідування до їдальні не пілтверджуються матеріалами, оскільки вказаного числа ОСОБА_7 у медичну частину не звертався, а наявність будь-якого захворювання не дає підстав для невиконання законних вимог представників установи.
Тому суд правильно спростував твердження засудженого про те, що він не виконав вимогу представника установи про вихід на шикування та слідування до їдальні установи на обід в зв`язку з поганим самопочуттям, оскільки будь-яких записів про відвідування лікаря засудженим ОСОБА_7 18.01.2018 у журналі немає, а його доводи про прийняття ним медичних препаратів 18.01.2018 не підтверджуються, так як вказаного числа останній не звертався до лікаря.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до засудженого ОСОБА_7 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяці, оскільки кількість порушень, допущених засудженим під час відбування покарання в ДУ «Полтавська ВК №64» за період відбування покарання свідчить про їх систематичність, застосовані інші заходи впливу не дали б результату і його поведінка не зміниласяб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 29 січня 2018 року, якою застосовано до засудженого ОСОБА_7 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяці без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4