Справа № 635/7586/17
Провадження по справі №1-кп/635/546/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

представника потерпілої ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

секретар судового засідання ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В ході судового розгляду прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення останнього у вчиненні інкримінованих злочинів, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_9 та суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачений може покинути територію України з метою переховування від суду та уникнення покарання за вчинені злочини. Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень групою осіб у короткий проміжок часу стосовно дорослої особи, яка перебувала в уразливому стані, а також на те, що свідки та інші обвинувачені по даному кримінальному провадженню є місцевими жителями смт. Буди Харківського району Харківської області та є знайомими обвинуваченого, останній може незаконно впливати на потерпілу, свідків, та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у обвинуваченого непогашеної судимості та відсутністю джерел заробітку.

Прокурором також заявлені клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_10 та у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в певний період доби з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення останніх у вчиненні інкримінованих злочинів, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; а відносно обвинуваченого ОСОБА_11 крім зазначених ризиків,- продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотань прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченим; суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду. Зважаючи на те, що всі свідки у даному кримінальному провадженні є місцевими жителями смт. Буди Харківського району Харківської області та є знайомими обвинувачених, останні можуть незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_11 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у відношенні нього іншого кримінального провадження, обвинувальний акт за яким направлений до суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на порушення його прав та недоведеність існування ризиків, на які посилається прокурор в обґрунтування свого клопотання про продовження строку тримання під вартою, а також на наявність у нього захворювання легенів та погіршення стану здоров`я. Обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу та, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, зазначив, що протягом судового розгляду, він активно сприяє у розгляді справи по суті, не має наміру перешкоджати судовому розгляду, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, має постійне місце проживання та реєстрації, його сім`я потребує допомоги, зокрема його хвора мати, а тому вважає, що на даному етапі розгляду справи відсутні будь-які підстави для продовження строку тримання його під вартою. Обвинувачений зазначає, що ані тяжкість інкримінованих йому злочинів, ані суворість покарання не є доказом існування ризиків, на які посилається прокурор. Вважає, що застосування до нього більш м`якого виду запобіжного заходу ніяким чином не вплине на ефективний розгляд справи по суті.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, які були зазначені прокурором.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у судовому засіданні не заперечувати проти продовження відносно них строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_8 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт, який полягає в забороні в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло та покладенням на обвинуваченого обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду, здати на зберігання до органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю. В обґрунтування клопотання посилалася на те, що 21 січня 2018 року обвинувачений ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_15 фактично припинили сімейні відносини, після чого остання виїхала з будинку, залишивши на вихованні обвинуваченого малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати обвинуваченого ОСОБА_17 , яка раніше здійснювала догляд за малолітньою дитиною, 15 червня 2018 року перенесла операцію у зв`язку з гострим гангренозним апендицитом, ускладненим цукровим діабетом середнього ступеня тяжкості, і на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні. Таким чином, ОСОБА_10 залишився з малолітньою дитиною сам, а перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, він не в змозі здійснювати всіх життєво необхідних дій по догляду за дитиною та хворою матір`ю. Захисник також просила врахувати, що за весь час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обвинувачений не допускав його порушення, жодного разу не заперечував проти його продовження.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з підстав, викладених захисником.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період часу відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та зміни обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався у встановленому КПК України порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою продовжено до 08 липня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується 08 липня 2018 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що свідки та інші обвинувачені по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Оцінюючи наявність ризику можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд також приймає до уваги зухвалу поведінку обвинуваченого в судовому засіданні по відношенню до інших учасників справи, яка виражається в нетактовних та образливих висловлюваннях на адресу останніх.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

ОСОБА_9 обвинувачується у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_9 судимостей за вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року за ч.3 ст.185 КК України та за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2011 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24 липня 2014 року за відбуттям строку покарання.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, з урахуванням його ролі як співучасника згідно висунутого обвинувачення, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризиків можливості переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 щодо наявності у нього постійного місця проживання та реєстрації не зменшує ризик можливості переховування останнього від суду, зокрема ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, що є підставою для відмови у звільненні особи з під варти, виходячи з принципів конвенційного прецедентного права (рішення по справі «Штегмюлллер проти Австрії»). Жодних доказів на підтвердження інших обставин, викладених в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, в тому числі щодо погіршення стану його здоров`я, останнім не надано. Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

При вирішенні клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 суд виходить з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_11 змінено застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 17 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці до 10 липня 2018 року та зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_12 змінено застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язано протягом часу до 21 лютого 2018 року включно: прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_12 неодноразово продовжувався строк тримання під домашній арештом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_12 продовжений строк тримання під домашнім арештом до 10 липня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під домашнім арештом закінчується 10 липня 2018 року.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді від семи до десяти років позбавлення волі, санкція ч.2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до чотирьох років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, дані про особу обвинувачених.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинувачених, а також їх позиції, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, а також тієї обставини, що свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлене наявністю у відношенні нього кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001884 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 156 КК України. Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченим у певний час доби без дозволу суду залишати житло з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт на певний період доби суд зазначає наступне.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_10 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 21 лютого 2018 року, зобов`язано ОСОБА_10 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_10 неодноразово продовжувався строк тримання під цілодобовим домашній арештом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_10 продовжений строк тримання під домашнім арештом із застосуванням засобів електронного контролю до двох місяців до 10 липня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишити житло за адресою: АДРЕСА_3 , та зобов`язано ОСОБА_10 протягом часу дії запобіжного заходу: прибувати за кожною вимогою до суду, носити електронний засіб контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під домашнім арештом закінчується 10 липня 2018 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст.178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинуваченого, а також його позиції, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими, а також тієї обставини, що свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Разом з тим, з наданих стороною захисту документів вбачається, що на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_10 є неповнолітня дитина - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вбачається зі змісту акту депутата 15 округу Будянської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_18 від 20 червня 2018 року, ОСОБА_15 , яка є дружиною обвинуваченого та матір`ю ОСОБА_16 , з останніми не проживає, місце її знаходження невідоме, неповнолітня дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, з наданої стороною захисту медичної документації вбачається, що мати обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_17 знаходиться та стаціонарному лікуванні після перенесеної операції з діагнозом: гострий гангренозний апендицит, рихлий апендикулярний інфільтрат, цукровий діабет ІІ типу середньої тяжкості. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що єдиний, хто має можливість виховувати та здійснювати догляд за малолітньою дитиною є її батько обвинувачений ОСОБА_10 , який перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, позбавлений можливості у повній мірі здійснювати зазначені дії.

Тримання обвинуваченого під цілодобовим арештом може привести до незворотніх наслідків для малолітньої дитини, а тому наявність ризиків передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, не може превалювати над правами дитини.

Так, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність вищевикладених обставин, суд вважає можливим задовольнити клопотання захисника та змінити запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_10 на домашній арешт у певний період доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що необхідний для належної поведінки обвинуваченого та його можливості здійснювати догляд та займатися вихованням його неповнолітньої дитини.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, тому є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України продовжити на шістдесят днів - до 20 серпня 2018 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під домашнім арештом - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 22 серпня 2018 року, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_12 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (пасторти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під домашнім арештом - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 строк тримання під домашнім арештом до двох місяців - до 22 серпня 2018 року, який полягає в забороні в період часу з 17 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під цілодобовим домашнім арештом відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 16 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 строком на 2 місяці до 22 серпня 2018 року.

Зобов`язати ОСОБА_10 протягом часу дії запобіжного заходу:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до 20 серпня 2018 року.

Встановити строк дії ухвали в частині встановлення строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до 22 серпня 2018 року.

Копію ухвали в частині продовження строку тримання під домашнім арештом обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 направити для виконання до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинувачених.

Копію ухвали в частині зміни запобіжного заходу ОСОБА_10 направити для виконання до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складений 26 червня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1