печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Антоніни, Красилівського району, Хмельницької області, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 одруженого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 29.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем вчинив розтрату грошових коштів ПАТ «Хмельницькобленерго» на суму 23 407 201,66 гривень. Своїми умисними діями, що виразилися у розтраті коштів ПАТ «Хмельницькобленерго»ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України. ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення проти власності та у сфері службової діяльності у вигляді: розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України. Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити, зазначили, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдино можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 доводи клопотання не визнали, вказали на те, що жодна із підстав передбачених ст.. 177 КПК України відсутня, оскільки кримінальне провадження розслідується із 29 лютого 2016 року і за цей час слідчими допитано усіх свідків, проведено обшуки в тому числі і в мого підзахисного, проведено ревізії та експертизи, тобто фактично завершено досудове розслідування. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першоюцієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Пред`явлена підозра є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_5 не підписував додаткову угоду №8 від 12 січня 2016 року до договору №Т-1, якою нібито здійснено переплату ПАТ «Хмельницькобленерго» ЄСВ на суму 744 тис. грн. Також не мій підзахисний перераховував зазначені кошти. Крім цього, висновки ревізій та експертиз проведено без врахування документів ТОВ «Аркопласт» та виробників обладнання із Китаю, які підтверджують дійсну вартість обладнання та спростовують висунуту підозру в частині нібито завищення вартості обладнання та робіт і розтрати. Також, про необґрунтованість підозри свідчить і рішення міжнародного арбітражу №243р/2017 від 27 грудня 2017 року, який зокрема підтвердив правильність визначення вартості обладнання при будівництві ПС «Прибузька» в м. Хмельницькому. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває більше двох років. Протягом цього часу ОСОБА_9 своєю поведінкою підтвердив відсутність ризиків, передбачених ст. 117 КПК України, а також те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Таким чином, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України, є необгрунтованим, немотивованим, а тому не підлягає задоволенню. Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, приходжу до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що Слідчим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 29.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. ОСОБА_5 24.04.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах. Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: позапланова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» при будівництві ПС 110/10 кВ «Прибузька» за період з 01.01.2013 по 01.11.2016, встановлено, що посадовою особою ТОВ «Аркопласт» ОСОБА_10 , яким внесено недостовірні дані до Акту вартості устаткування № 1/Т-1 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, які слугували підставою для визначення вартості виконаних робіт та генеральним директором ПАТ «Хмельницькоблнерго» ОСОБА_5 , яким прийнято та оплачено ці роботи, у результаті чого встановлено порушення, які призвели до втрати активів ПАТ «Хмельницькоблнерго» на загальну суму 10 163 621, 32 грн. з ПДВ;висновок експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) № 15219/17-42/25347/17-43 від 21.12.2017 відповідно до якого встановлено, що вартість устаткування, що придбавається виконавцем робіт за лютий 2016, який складений між ТОВ «Аркопласт» (Генпідрядник) і ПАТ «Хмельницькоблнерго» (Замовник) завищена на загальну суму 22 662 409, 88 грн. з ПДВ; висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) № 14718/17-45 від 13.03.2018 відповідно до якого встановлено, що висновки акту позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Хмельницькоблнерго» № 13-22-05-08/19 від 04.05.2017 щодо втрати активів ПАТ «Хмельницькоблнерго» при будівництві ПС 110/10 кВ «Прибузька» на суму 7 572 868, 12 грн., з урахуванням висновків будівельно-технічної експертизи № 15219/17-42/25347/17-43 від 21.12.2017 документально підтверджуються на загальну суму 23 407 202, 00 грн., що обґрунтовується завищенням вартості устаткування на загальну суму 22 662 409, 88 грн., та вартості виконаних будівельних робіт на суму 744 791, 78 грн. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, у зв`язку з цим ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності. При цьому перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту, щодо необґрунтованості підозри та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалах клопотання даних. Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність. Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Однак слідчий та прокурори належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, прокурорами необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбаченихст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені. Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину,за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дочку. Характеризується по місцю роботи виключно позитивно, має державні нагороди (орден за заслуги 3 ст. та орден за заслуги 2 ст.). Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавленнясвободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальнихвимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка сталапідставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання. Також, згідно рішенняЄвропейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавленнясвободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілямивзяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри тацілі, що стоять за ними. Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, тому слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурори вважають пріоритетними, а саме: переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у кримінальному проваджені, тощо. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Визначити строк дії обов`язків до 23 червня 2018 року включно. Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення. Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 . Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення. Повний текст ухвали буде проголошений 14.05.2018 року о 16-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1