АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1472/18 Справа № 202/5440/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження №0000501 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпро,
громадянина України, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційний скарзі захисник просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 та застосувати положення ст.75 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що скарг стосовно ОСОБА_7 до правоохоронних органів не надходило, він раніше не судимий, має сім`ю та малолітню дитину.

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 у невстановлений час, при невстановлених обставинах, діючи з раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах, придбав у невстановленої особи, поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому містилась психотропна речовина метамфетамін, після чого поклав його до своєї сумки та почав зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.
06 березня 2017 року о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи зберігати при собі раніше незаконно придбану ним психотропну речовину у сумці, слідував з нею на моторолері по пров. Вільний у м. Дніпро, де був зупинений працівниками патрульної поліції, які запросили його до приміщення Індустріального ВП ДВП ГУНП за адресою: м.Дніпро, вул. Осіння, 6 з метою встановлення особистості та складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В подальшому, перебуваючи за вказаною вище адресою, в присутності двох понятих, співробітниками поліції вилучені в ході огляду речей ОСОБА_7 , речовина масою 12,3900 г та 7,3265 г, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежений - метамфетамін. Маса метамфетаміну в речовині складає відповідно 8,5293 г і 5,5960 г, загальна маса метамфетаміну в речовині складає 14,1253 г.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили пом`якшити призначене покарання, думку прокурора про те, що вирок суду не підлягає зміні, а скарга захисника - задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.
Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діяння за ч. 2 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.
Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необґрунтовано призначив йому суворе покарання, не заслуговують на увагу.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, скоїв злочин середньої тяжкості, на час вчинення кримінального правопорушення суспільно-корисною працею зайнятий не був, офіційно ніде на працевлаштований, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України, але у розмірі, близькому до мінімальної межі санкцій ч. 2 ст. 309 КК України.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що скарг стосовно ОСОБА_7 до правоохоронних органів не надходило, в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, не є достатньою підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має сім`ю та малолітню дитину, то вони є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, яка не містить офіційних відомостей про наявність у нього сім`ї та дитини.
З огляду на фактичні обставини провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.
Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4