Провадження № 1-кп/742/68/18
Єдиний унікальний № 731/151/16-к
ВИРОК
іменем України
26 квітня 2018 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

колегії суддів: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження №0000013 відносно ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Прилуки, Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України,- В С Т А Н О В И В:
21.01.2016 року, близько 22 години 00 хв., ОСОБА_7 проник на територію ферми СТОВ «Дружба Нова», що розташована за адресою смт. Варва, вул. Льва Толстого та через вхідні двері, які не були зачиненими на замикаючий пристрій зайшов до середини будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку, на грунті раптового виникнення неприязних відносин, ОСОБА_7 вчинив сварку з ОСОБА_9 , в ході якої завдав останньому два удари кулаками по голові, після чого схопив сокиру, яка перебувала на місці вчинення злочину, маючи умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 , завдав нею шість ударів в різні частини голови ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість та впавши на землю, перестав подавати ознаки життя. Вважаючи, що він виконав всі дії для умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_7 перестав наносити удари сокирою, вважаючи що потерпілий помер.

Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді шести забійно-рублених ран голови (однієї в ділянці кута лівого ока, однієї в правій скроневій ділянці, чотирьох в тім`яній та потиличних областях), вдавленого перелому тім`яної кістки зліва, лінійного перелому лівої скроневої кістки, перелому виличного відростка скроневої кістки зліва з переломом бічної стінки очниці зліва, епідуральної гематоми в лівій скронево-лобній ділянці, субарахноїдального крововиливу в скронево-тім`яних ділянках обох півкуль головного мозку, які згідно висновку експерта № 138 від 29.03.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Однак ОСОБА_7 не довів злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 залишився живим.

21.01.2016 року після 22 години ОСОБА_7 , переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) шляхом відкриття вхідних дверей, які на момент вчинення злочину не були замкненими, проник до будинку АДРЕСА_2 , розташованого на території ферми СТОВ «ДружбаНова», звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi І 450 Trend чорного кольору, вартістю 938 грн. 84 коп. та грошові кошти в сумі 1500 грн., що належали потерпілому ОСОБА_9 . Всього ОСОБА_7 викрав чужого майна на загальну суму 2438 грн. 84 коп., після чого залишив місце злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України визнав частково. Визнав цивільні позови прокурора та потерпілого та заперечив проти задоволення позовних вимог ломбарду. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що працював короткий час у СТОВ «Дружба-Нова» охоронцем. На його думку, йому не в повній мірі було виплачено заробітну плату за відпрацьований час. Особа, яка здійснювала виплату, а це громадянин ОСОБА_10 , вказав на необхідність з`явитися за повним отриманням коштів неділь через дві, що він і зробив. Взявши з дому валянці та змінний одяг (куртку та штани) він прибув до території СТОВ «Дружба-Нова» близько 20 години 21 січня 2016 року, де перелізши через паркан, тривалий час знаходився на території господарства, де грався із собакою, яка охороняє територію, а потім зайшов до будинку, де перебували охоронці. Там знаходився лише ОСОБА_9 , який почав звинувачувати його у незаконному проникненні на охоронювану територію. З`ясувавши у ОСОБА_9 , що в будинку відсутній старший охоронець ОСОБА_10 , між ними виникла словесна сварка, під час якої він вдарив ОСОБА_9 два рази кулаком в обличчя. ОСОБА_9 намагався вдарити його сокирою, яку він у нього вирвав з рук та заподіяв ОСОБА_9 удари в область голови. Вподальшому, вони викотилися із будинку на вулицю, де він продовжив наносити йому тілесні ушкодження сокирою по голові. Зрозумівши, що ОСОБА_9 не подає ознак життя, він залишив його на вулиці, а сам зайшов до будинку, оскільки хотів витерти руки, які помив снігом від крові. Встановивши, що під час бійки, він загубив власний телефон, в одній із кімнат, він взяв телефон ОСОБА_9 , який вподальшому забрав собі, а в нарукавному кармані куртки ОСОБА_9 , яка висіла в кімнаті, коли витирав об неї руки, виявив грошові кошти в сумі 1000 грн., які також забрав собі та залишив територію ферми, перелізши через паркан. По дорозі скинув валянці та забруднений одяг. До м.Прилуки доїхав на таксі, яке викликав після того, як залишив територію ферми. Телефон наступного дня разом із гр. ОСОБА_11 здав у ломбард. Кошти витратив на власні потреби. При цьому також обвинувачений ОСОБА_7 заперечив викрадання грошових коштів саме в суму 1500 грн. Також вказав, що умисел на заволодіння грошовими коштами та мобільним телефоном потерпілого у нього виник в той час, коли він повторно зайшов до будинку. Заперечив також і наявність умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 . В той же час обвинувачений не зміг пояснити, чому за розрахунком поїхав до іншого міста в нічний час доби, взявши із собою змінне взуття та одяг, проник на територію ферми та будинку незаконним шляхом, в обхід пропускного пункту, де саме і знаходився начальник охорони ОСОБА_10 , який йому був потрібний для отримання коштів, перелізши через паркан далеко від пропускного пункту та розміщених камер відеоспостереження, при наявності номеру телефону ОСОБА_10 попередньо не здзвонившись із ним для з`ясування наявності грошових коштів та необхідності приїзду саме в нічний час, а не в робочий. Не зміг обвинувачений пояснити і розбіжність у показах, які давав у судових засідань з приводу суми викрадених грошових коштів. У зв`язку з чим суд критично відноситься до показів обвинуваченого, наданих в судовому засіданні, як такі що відрізняються від показів, які ним давалися під час проведення слідчого експерименту та є захисною версією з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд вважає, що пред`явлене йому обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 та ч.3 ст.185 КК України знайшло своє підтвердження в судовому засідання , а його вина підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вина ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 та ч.3 ст.185 КК України підтверджується показами потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дослідженими в судовому засіданні протоколами огляду місця події, протоколом слідчого експерименту, висновками експертиз і речовими доказами
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що через нанесені травми ОСОБА_7 , події 21 січня 2016 року не пам`ятає. В той же час пояснив, що заробітна плата охоронцям була виплачена 15 січня 2016 року, а тому обвинувачений знав про наявність у нього грошових коштів. Отримавши заробітну плату, ОСОБА_7 самовільно залишив територію підприємства, а інші охоронці продовжували працювати та залишилися на території підприємства, оскільки заступили на роботу вахтовим методом. Територія ферми, а точніше комплексу, який вони охороняли, є огородженою високим парканом, подекуди із колючим дротом та встановленими камерами відеоспостереження, яку також ще охороняють і наймані охоронці зі службовими собаками. Прохід на територію комплексу здійснюється через прохідну з воротами, де також розташоване приміщення, в якому перебуває охоронець. На період його зміни, весь час там знаходився начальник охорони ОСОБА_10 . До будинку він заходив на короткий час, щоб поїсти, решту часу проводив на прохідній, де і ночував. Про це також знав ОСОБА_7 .
При цьому потерпілий підтримав свій цивільний позов у повному обсязі, який просив задовольнити, зважаючи на тяжкість травм, які йому були завдані та їх наслідків, скалічене життя.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він був на чергуванні в ніч з 21 на 22.01.2016 року. Бачив, як із будинку, де відпочиває охорона, вийшла людина. Собака, яка також охороняє територію на вказану особу не гавкала, а тому він подумав, що це охоронець, що не викликало в нього ніякої підозри. Вказана особа вийшла з будинку і не поверталася.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 21 на 22 січня 2016 року, близько 3-ї години ночі його позвав охоронець та повідомив, що в будинку охорони лежить закривавлений ОСОБА_9 без ознак життя. Він надавав йому першу медичну допомогу, бачив рубано-різані рани на голові, а метрів за три від ОСОБА_9 сокиру.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 21.01.2016 року близько 23 години 30 хвилин подзвонив телефон і незнайомець попросив підвези до м. Прилуки. Він відмовився і тоді останній попросив порекомендувати когось із водіїв. Він зателефонував до ОСОБА_15 і той погодився це зробити.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 21.01.2016 року близько 23 години 30 хвилин подзвонив ОСОБА_16 та повідомив, що в центрі міста є пасажир, який просить відвести його до м.Прилуки. Він погодився відвести, якщо останній почекає хвилин 20-30. Коли пасажир сідав до автомобіля, він попросив його зняти куртку, оскільки вона була дуже брудна. Хвилин за 30 він привіз його до м.Прилуки, де висадив на залізничному вокзалі.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується також протоколом огляду місця події із фототаблицями до нього від 22.01.2016 року, предметом огляду якого є одноповерхова будівля, яка розташована на території МТФ ферми СТОВ «Дружба Нова» в смт.Варва Чернігівської області, в ході якого було виявлено та вилучено плями бурого кольору, схожими на кров перед порогом будинку, на сходах, одвірках, на підлозі кімнати, а також сокиру зі слідами бурого кольору, схожими на кров, одяг, виріз з подушки та бинти зі слідами бурого кольору, схожими на кров (т.1 а.п. 122-154).
Відповідно до висновку комплексної судово-дактилоскопічної та імунологічної експертизи №250,023(б) від 15.02.2016 року (т.2 а.п.21-30), на поверхні наданої на експертне дослідження сокири, вилученої 22.01.2016 року виявлено кров, яка належить людині. З урахуванням груп крові осіб, які проходять по справі, виявлена кров може походити від потерпілого ОСОБА_9 . Походження виявленої крові від ОСОБА_7 виключається. Виявлені на сокирі окремі папілярні лінії не утворюють папілярних узорів рук, є непридатними для ідентифікації за ними особи.
Протоколом додаткового огляду місця події із фототаблицями від 22.01.2016 року, відповідно до якого предметом огляду був будинок за адресою АДРЕСА_3 , під час огляду якого було виявлено сліди бурого кольору на шпалерах у коридорі, передній частині дерев`яної шухляди тумби, сліди механічних пошкоджень на шпалерах, сліди вилучені працівниками поліції (т.1 а.с. 155-184).
Відповідно до висновку експерта №31 від 05.02.2016 року (т.2 а.п. 11-16), у слідах на ваті зі змивами біля порогу будинку, з 2 сходинки порогу, з підлоги коридору, в слідах на марлі зі змивами з дверної коробки дверей коридору, з вимикача, на фрагменті шпалер, на передній панелі шухляди, на фрагменті тканини та на фрагментах бинтів знайдено кров людини походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається, та не виключається і від домішку крові підозрюваного ОСОБА_7 при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі.
Протоколом огляду місця події від 24.01.2016 року із фототаблицями, відповідно до якого предметом огляду є автомобіля «Део - Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому обвинувачений повертався із м.Варва до м.Прилуки та на задньому сидінні якого були виявлені плями бурого кольору схожими на кров. Чохли автомобіля із виявленими плямами були вилучені працівниками поліції (т.1 а.п. 187-200).

Відповідно до висновку експерта №30 від 03.02.2016 року (т.2 а.п. 2-5), у слідах на чохлах, вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.2 а.п. 113-114), відповідно до якого зафіксовано впізнання ОСОБА_15 особу, яку він 21.01.2016 року на власному автомобілі відвозив із смт.Варва до м.Прилуки і таким є ОСОБА_7 .

Протоколом огляду місця події від 24.01.2016 року (т.1 а.п. 208-211) із фото таблицями (т.1 а.п. 201-204), відповідно до якого об`єктом огляду є перехрестя провулку Шевченка в смт.Варва між номерами крайніх будинків 63 та 40, де за саморобною дерев`яною огорожею виявлено та вилучено працівниками поліції чоловічі чорні синтетичні штани з плямами бурого кольору різного розміру та пара валянців, на підошвах яких наявні нашарування невідомої речовини.

Відповідно до висновку експерта №29 від 03.02.2016 року (т.1 а.п. 239-243), у слідах на штанах, вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається. На валянцях, слідів схожих на кров не знайдено.
Висновком судово-медичного експерта № 138 (т.2 а.п. 31-36), відповідно до якого у ОСОБА_9 , 1996 р.н., мали місце: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді шести забійно-рублених ран голови (одна - в ділянці кута лівого ока, одна в правій скроневій ділянці, чотири в тім`яній та потиличних областях), вдавленого перелому тім`яної кістки зліва, лінійного перелому лівої скроневої кістки, перелому виличного відростка скроневої кістки зліва з переломом бічної стінки очниці зліва, епідуральної гематоми в лівій скронево-лобній ділянці, субарахноїдального крововиливу в скронево-тім`яних ділянках обох півкуль головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії рублячого предмету, по давності можуть відповідати 21.01.2016 року, відповідно до п.2.1.3б, 2.1.3г «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Оскільки під час утворення черепно-мозкової травми кожне наступне тілесне ушкодження може збільшувати її прояви в цілому, оцінка ступеню тяжкості цих ушкоджень також проводиться в комплексі. Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, останні могли утворитись в тому числі від дії сокири. На тілі гр. ОСОБА_9 виявлені ознаки не менше шести травматичних дій.

Висновком експерта №462 від 02.11.2016 року додатково до висновку №138 від 29.03.2016 року, відповідно до якого, враховуючи характер даних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , такі не могли утворитися при падінні на площині. А враховуючи анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень під час їх отримання, взаєморозташування потерпілого та нападника змінювалося в часі ( т. 3 а.п. 96-102)

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, відповідно до ухвали слідчого судді Варвинського районного суду Чернігівської області, яким зафіксовано вилучення із Прилуцького відділення Повного товариства «Ломбард «Свіжа копійка» належного потерпілому мобільного телефону «Nomi i450 Trend чорного кольору та відеозаписів з камер відеоспостеження, із вказаного вище ломбарду.

Переглянуті в судовому засіданні відеозаписи з камер відеоспостереження відображають перебування в ломбарді «Свіжа копійка» за адресою м.Прилуки вул. Незалежності, 65 обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , здачу ними мобільного телефону, викраденого у ОСОБА_9 .

Наявний в матеріалах кримінального провадження також і договір про надання ломбардом фінансового кредиту, під викрадений у ОСОБА_9 телефон, що був добровільно виданий свідком ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №143 від 09.03.2016 року (т.2 а.п. 56-61) ринкова вартість апарату телефонного мобільного зв`язку «Nomi І 450 Trend, яка на 21.01.2016 року становить 938 грн.84 коп.

Вина ОСОБА_7 підтверджується також і слідчим експериментом за його участі від 25.01.2016 року (т.2 а.п. 176-179), який було зафіксовано за допомогою протоколу та технічних засобів відеофіксації, які були досліджені в судовому засіданні і відповідно до яких ОСОБА_7 в добровільному порядку розповів як незаконно проник на територію ферми СТОВ «Дружба-Нова», та до 22 години переховувався у господарському приміщенні, а потім зайшов до будинку, де знаходився ОСОБА_9 . Між ними зав`язалася розмова, в ході якої ОСОБА_17 попросив його залишити територію ферми, але він хотів дочекатися керівника охорони ОСОБА_18 . Між ними зав`язалася бійка, в ході якої ОСОБА_7 , кулаком руки два рази вдарив в обличчя ОСОБА_19 . Після цього вони вийшли у коридор, але він побачив у руках ОСОБА_9 сокиру, яку вихопив у нього з рук та завдав близько 3 ударів обухом сокири по голові потерпілому. Удари були не дуже сильні, оскільки ОСОБА_17 вийшов із будинку на вулицю, де бійка продовжилася. На вулиці ОСОБА_7 наніс ОСОБА_20 ще близько 2 ударів обухом сокири по голові, від чого останній впав на землю і лежав. ОСОБА_7 викинув сокиру в сторону, а сам зайшов до будинку та забрав мобільний телефон ОСОБА_21 та з нарукавної кишені куртки, що висіла на гачку, витіг грошові кошти, які забрав собі. Вийшов із будинку та покинув територію ферми у тому ж місці, де і проникав на територію. Коли покидав територію, то помітив чоловіка, від якого намагався заховатися за причепом, що стояв неподалік. Покинувши територію ферми, по вул.Шевченка в смт. Варва, він скинув свої штани та змінив валянки на кросівки. Зняте викинув у город одного із господарств на даній вулиці, а сам попрямував до центру селища, звідки на таксі поїхав до м.Прилуки.

Відповідно до вимог ст. 84 ч.1 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною першою статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК).

Зібрані та долучені до матеріалів кримінального провадження, а також досліджені в судовому засіданні протоколи огляду місця події, протокол слідчого експерименту, висновки експертів є такими, що відповідають при їх складанні вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
За наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в ході судового розгляду, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази є такими, що підтверджують обставини, які мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом, а отже є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні та такими, що узгоджуються між собою та доводять в сукупності з допитаними в судовому засіданні обвинуваченим, потерпілим, свідками винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, яке не було закінчене з причин, які не залежали від його волі та за ч.3 ст.185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 вчинив навмисний тяжкий та особливо тяжкий злочин, які посягають на життя потерпілого та чуже майно, в силу ст.89 КК України є несудимим, проте в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і на шлях виправлення не став, не може дотримуватися законослухняної поведінки, хоча за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, заподіяна шкода потерпілому не відшкодована і останній наполягав на реальній мірі покарання.

Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлені не були.

Приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що ОСОБА_7 має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованих йому статей Особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Визначені прокурором процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертиз у розмірі 1809 грн.12 коп., проте, а матеріалах кримінального провадження, які були досліджені в судовому засідання на підтвердження таких додано відповідні квитанції в розмірі 491 грн. 04 коп. за проведення комплексної судової імунологічної дактилоскопічної експертизи (т.2 а.п.20) та за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 703 грн.68 коп. (т.2 а.п. 55), що загалом становить 1194 грн.72 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
По справі заявлено цивільні позови прокурора в інтересах держави та потерпілого, які доведені в судовому засіданні та визнані обвинуваченим, а тому такі підлягають до задоволення у повному обсязі.
Що стосується цивільного позову ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» про стягнення із ОСОБА_7 564 грн. 02 коп. заподіяної шкоди, суд вважає, що зазначені у позовній заяві обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак не доведено, що вказану шкоду заподіяв саме ОСОБА_7 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.
Питання щодо речових доказів має бути вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 січня 2016 року (моменту фактичного затримання) до 26 квітня 2018 року (постановлення вироку) відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 440/853/17 у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року відповідно до ст.5 ч. 2 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Так, ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вказаною нормою у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ст. 72 ч. 5 КК України викладено у такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях ст. 5 КК України. Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.
Конституційний Суд України у своїх Рішеннях наголошує, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Зазначені положення дають змогу говорити про межі зворотної дії закону про кримінальну відповідність у часі. Межами дії закону про кримінальну відповідність у часі визнаються початковий та кінцевий моменти певного проміжку часу вчинення злочину, протягом якого мають місце кримінально-правові відносини в результаті дії того самого закону про кримінальну відповідальність (Рішення КСУ від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандату, Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення КСУ від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Кримінально-правові відносини - це специфічний вид суспільних відносин, які виникають між державною і особою у зв`язку із вчиненням останньою кримінального правопорушення. Вони виникають з моменту вчинення особою злочину і закінчуються в момент набуття обвинувальним вироком законної сили. Попереднє ув`язнення, в свою чергу, є складовою частиною кримінально-правових відносин.
Отже, із урахуванням наведеного Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ є таким, що іншим чином погіршує становище особи, а тому не може розповсюджуватися на кримінально-правові відносини, які виникли до набрання ним чинності, навіть за умови, якщо вони ще існують на момент набуття ним чинності.
Керуючись ст. ст. 370-371, 374 КПК України суд,- З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі,
-за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України - 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в період з 25 січня 2016 року по 26 квітня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання 25 січня 2016 року.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 491 грн. 04 коп. за проведення комплексної судової імунологічної дактилоскопічної експертизи.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 703 грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Прилуцької центральної районної лікарні 373 грн. 88 коп., затрачених на лікування ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь КЛПЗ «Варвинська центральна районна лікарня» 112 грн. 81 коп., затрачених на лікування ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромаданова НАМН України» 10190 грн. 40 коп., затрачених на лікування ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20997 грн. 51 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 100000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 120997 грн.51 коп.

В задоволенні цивільного позову Повного Товариства «Ломбард «Свіжа Копійка» до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 564 грн. 02 коп. відмовити.

Речові докази по справі:

-флеш-накопичувач «Transend» з відеозаписами камер спостереження ломбарду «Свіжа копійка», дактокарту на ім`я ОСОБА_7 ; оптичний носій з відеозаписом слідчого експерименту від 25.01.2016 року, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Nomi I 450 Trensels чорного кольору, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 - залишити в його законному володінні, користуванні та розпорядженні;

- коробку з-під стартового пакету «Київстар» штрих-код 984, коробку з-під стартового пакету «МТС» з номером НОМЕР_2 та мобільний телефон FLY DS1030 з батареєю, флеш накопичувачем та сім-картками МТС та Київстар, що перебувають на зберіганні в камері схову Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області повернути ОСОБА_7 ;

-одяг (пара чобіт, штани, куртка) ОСОБА_10 , чорну спортивну куртку, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області повернути ОСОБА_10 ;

- біологічні зразки (речовини піднігтьового вмісту) ОСОБА_10 ; відрізок шпалери зі слідами механічних пошкоджень, що перебувають в камері схову Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області знищити;

- залишки змивів на марлі з рук підозрюваного ОСОБА_7 ; чорні чоловічі синтетичні штани; чорні валянки; залишки змивів, фрагмент шпалер, фрагмент тканини, передню панель з шухляди, бинти, зразки крові ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , сокиру зі слідами рідини бурого кольору, що перебувають в камері схову Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області знищити;

- три автомобільні чохли, що перебувають в камері схову Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області повернути власнику ОСОБА_15 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору,потерпілому.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3