АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,потерпілого ОСОБА_6 ,представника потерпілого-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0000977 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, одруженого,працюючого по найму, раніше не судимого, обвинуваченого за ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 850 грн.

Частково задоволений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 ,стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 5 тис. 140 грн. 15 коп. матеріальної та 2 тис. грн. моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 із проханням вирок районного суду скасувати у зв`язку з м`якістю покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді двох місяців арешту та задовольнити цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн.

Провадження№11-кп/794/223/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 125 ч.2 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Так, потерпілий посилається на неповноту судового розгляду, що, на його думку, призвела до неправильного встановлення обставин кримінального правопорушення.Вважає,що ОСОБА_8 частково визнав винуватість у заподіянні тілесних ушкоджень,а тому суд,встановивши розбіжності у показаннях обвинуваченого та потерпілого,повинен був змінити порядок дослідження доказів.За твердженням апелянта,внаслідок неповноти судового розгляду ОСОБА_8 було призначене покарання,яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості,а також стягнуто моральну шкоду у розмірі,що не відповідає ступеню моральних страждань,яких зазнав ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу з проханням залишити вирок районного суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.Подав до заперечень копії квитанцій про сплату коштів на користь потерпілого у розмірах,що визначені вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_6 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора та обвинуваченого про відсутність підстав для зміни чи скасування вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_8 09 вересня 2017 року біля 19:00 год., знаходячись на подвір`ї господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, умисно, наніс кілька ударів рукою по різних частинах тіла ОСОБА_6 та ударів дерев`яною палицею по тулубу останнього, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається зі змісту вироку, обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні злочину,передбаченого ст.125 ч.2 КК України та вказав,що усі тілесні ушкодження,які виявлені у потерпілого ОСОБА_6 ,були заподіяні ним ( ОСОБА_8 ) 09.09.2017 року за обставин,викладених у вироку.Обвинувачений підтвердив це у апеляційному суді.
З`ясувавши думку інших учасників судового провадження(в тому числі потерпілого,його представника,прокурора,а також самого обвинуваченого),суд,відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження,за яких був скоєний злочин та які ніким не оспорювались.
При цьому судом першої інстанції було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Потерпілий та його представник не заперечували ці обставини у апеляційному суді.
Клопотань про зміну порядку дослідження доказів потерпілий,його представник,прокурор та обвинувачений не заявляли під час судового розгляду.

За таких обставин вирок суду не може бути оскаржений потерпілим з підстав заперечення обставин,які ним,а також іншими учасниками не оспорювались,та дослідження яких було визнане недоцільним у суді першої інстанції,а тому доводи апелянта в цій частині не перевіряються.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ст. 125 ч.2 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_6 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України
Зокрема,судом враховано,що вчинений ОСОБА_8 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості,обвинувачений раніше не судимий,позитивно характеризується по місцю проживання,одружений,є батьком 3 дітей.
Суд зважив на наявність обставин,які пом`якшують покарання- щире каяття у скоєному та визнання своєї винуватості ОСОБА_8 .Обставин,які би обтяжували покарання,суд не встановив.
Колегія враховує також,що до початку апеляційного розгляду обвинувачений відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду у розмірах,що були визначені вироком суду.
Отже,призначене ОСОБА_8 судом покарання у виді штрафу відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.Підстав вважати таке покарання явно несправедливим внаслідок м`якості судова колегія не вбачає.
Оцінюючи доводи потерпілого щодо неправильності вирішення судом цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо обґрунтованості пред`явленого позову потерпілого та розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, в повному обсязі врахував характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, їх тривалість, характер немайнових втрат, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 в розмірі 2 000 гривень на користь потерпілого.
На переконання колегії суддів, виходячи з принципів розумності та справедливості, такий розмір моральної шкоди є об`єктивним,співмірним та відповідає моральним втратам потерпілого ОСОБА_6 , а тому погоджується з рішенням суду першої інстанції та не вбачає підстав, з урахуванням доводів потерпілого, викладених в апеляційній скарзі, для збільшення суми, що підлягає стягненню на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст. 125 ч.2 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3