Дата документу Справа № 333/1046/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1046/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/210/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 жовтня 2014 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 червня 2017 року, яким його засуджено за ч.2 ст.384 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати ОСОБА_6 з моменту фактичного його затримання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, оскільки він під час допиту зазначав, що неправдиві свідчення він надав під тиском та погрозами зі сторони ОСОБА_9 і його друзів, які дзвонили та погрожували йому фізичною розправою. Також зазначає, що докази, на які суд послався у вироку, не тільки не підтверджують обвинувачення, але і повністю його спростовують.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, за наступних обставин.

18 серпня 2015 року слідчим Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області ОСОБА_10 проведено допит громадянина ОСОБА_6 в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні.

Перед початком допиту свідку ОСОБА_6 роз`яснено його процесуальні права та попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого показання, що останнім засвідчено власними підписами в протоколі допиту свідка від 18 серпня 2015 року. На запитання слідчого щодо відомих ОСОБА_6 обставин вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , останній добровільно, без будь-якого примусу, повідомив, що протягом тривалого часу він знайомий з ОСОБА_9 , з яким підтримує дружні відносини. 17 серпня 2015 року у вечірній час йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_9 , який запропонував зустрітися. Через декілька хвилин вони зустрілися біля магазину «Сільпо» по вул.Ситова у м.Запоріжжя. В ході їх спілкування, ОСОБА_9 подзвонив зі свого мобільного телефону чоловіку на ім`я ОСОБА_12 , якому запропонував зустрітися через 15 хвилин біля кіоску по вул.Парамонова, 1, у м.Запоріжжя. Коли вони підійшли до зазначеного кіоску, до них підійшли двоє раніше невідомих чоловіків, які представилися як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_9 з ОСОБА_12 відійшли від них та почали про щось спілкуватися. Після цього, він, ОСОБА_9 , чоловіки на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 направилися до супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 96. Перебуваючи біля вказаного супермаркету приблизно о 00 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 попрохав у ОСОБА_6 його мобільний телефон для здійснення дзвінку. В ході спілкування по мобільному телефону, ОСОБА_9 домовився з хлопцем на ім`я ОСОБА_14 про зустріч, після чого ОСОБА_9 запропонував усім піти до нічного кіоску по вул. Парамонова, 1, на що вони погодилися і вчотирьох попрямували туди. Перебуваючи біля вказаного кіоску, до них підійшов раніше невідомий хлопець, який представився як ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_9 відкликав ОСОБА_14 , щоб поспілкуватися. Приблизно через 10 хвилин вони повернулися, після чого ОСОБА_14 заліз через газову трубу у вікно другого чи третього поверху, яке було розбито. В цей час до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_9 , який попрохав, щоб він залишив свій телефон у нього на тимчасове користування, а сам пішов прогулятися. Через кілька хвилин, він підійшов до одного з під`їздів зазначеного будинку, де присів на лавочку. Через деякий час до нього підійшли ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_12 зі свого мобільного телефон комусь зателефонував та попрохав вийти. Приблизно о 03 годині 30 хвилин до них підійшов раніше незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_15 . Через кілька хвилин після цього чоловік на ім`я ОСОБА_13 пішов у невідомому напрямку. Приблизно о 04-00 годині до будинку АДРЕСА_2 приїхала машина таксі «Ланос», світлого кольору, та ОСОБА_12 з ОСОБА_15 попрямували до під`їзду, де знаходилася квартира з розбитим вікном. ОСОБА_6 залишився сидіти на лавочці. ОСОБА_9 також пішов за ОСОБА_12 і ОСОБА_15 у під`їзд. Приблизно через 5 хвилин після цього з під`їзду вийшов ОСОБА_12 , у руках якого була коробка з-під ДВД-програвача, яку він переніс в багажник таксі. Через декілька хвилин він побачив ОСОБА_9 , який передав йому мобільний телефон та попрохав його почекати, а сам знову направився до під`їзду. У цей момент у двір приїхав наряд міліції, який затримав ОСОБА_9 та чоловіка на ім`я ОСОБА_12 . Крім того, в ході проведення допиту ОСОБА_6 заявив, що ОСОБА_9 спочатку пропонував йому вчинити крадіжку вказаного майна, проте він відмовився. Враховуючи вищевикладене, кримінальне провадження №0003847 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, з обвинувальним актом направлено до Комунарського районного суду м.Запоріжжя, для розгляду.

30 листопада 2015 року під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, ОСОБА_6 , усвідомлюючи свої процесуальні права, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведеним судом до присяги, надав суду інші показання, що повністю суперечили показанням, які були надані на етапі досудового розслідування кримінального провадження. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що 18 серпня 2015 року, перебуваючи в приміщенні Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, 40, слідчому Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 він надав неправдиві показання, шляхом повідомлення недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного провадження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника і вважала вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , вказаним вимогам закону не відповідає, через наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за обвинувальним актом, який 29 лютого 2016 року надійшов до суду першої інстанції, ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 30 листопада 2015 року, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, усвідомлюючи свої процесуальні права, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведеним судом до присяги, з метою сприяння ухиленню ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, надав суду показання, що повністю суперечили його показанням, наданим на етапі досудового розслідування.

З викладеного вбачається, що неправдиві показання ОСОБА_6 надавав в суді.

Проте, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині, що суперечить викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, які прокурор вважає встановленими.

Викладене свідчить про те, що висунуте обвинувачення містить істотні суперечності, оскільки кваліфікація дій ОСОБА_6 , вказана у обвинувальному акті, не узгоджується з фактичними обставинами, які прокурор вважає встановленими, що, в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист, та на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Під час судового розгляду прокурором обвинувачення не змінювалось.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винуватим та пояснив, що він був свідком по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Під час досудового розслідування він надав показання слідчому, які повністю відповідають дійсності, підписав протокол та з цим протоколом знайомився. Але в суді він надав інші показання, оскільки йому погрожував ОСОБА_9 та його друзі, які надсилали йому смс-повідомлення, приходили, телефонували йому. Дзвонив і сам ОСОБА_9 та казав, що вб`є його. Тому він злякався і в суді пояснив, що на досудовому розслідуванні надав неправдиві показання.

Суд відкинув показання обвинуваченого ОСОБА_6 та визнав доведеною вину останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, а саме, у завідомо неправдивих показаннях свідка під час провадження досудового розслідування, поєднаних з обвинуваченням у тяжкому злочині.

При цьому, суд виключив з обвинувачення вказаний в обвинувальному акті мотив дій обвинуваченого при дачі показань в суді - бажання сприяти ухиленню ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від відповідальності, вказавши на те, що ОСОБА_6 є винним в наданні неправдивих показань в якості свідка під час досудового розслідування, тому мета надання ним показань в суді не повинна встановлюватись. Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення, що є порушенням вимог ст.337 КПК України.

В той же час, всупереч вимогам ст.ст.91, п.2 ст.374 КПК України, суд не встановив, відповідно і не вказав у вироку, форму вини, мотив і мету правопорушення, а з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, взагалі неможливо зрозуміти, на якій стадії провадження ОСОБА_6 давав неправдиві показання.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені судом першої інстанції, є істотними, оскільки потягли порушення права обвинуваченого на захист та перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З врахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.ст.409, 412 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає безумовному скасуванню.

Колегія суддів, діючи у межах, передбачених ст.404 КПК України, не може виправити вказані недоліки, тому, скасовуючи зазначений вирок суду, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, всебічно і повно дослідити обставини кримінального провадження та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.7-9, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 червня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.384 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засіданні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4