Справа № 299/2719/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород кримінальне провадження № 11-кп/777/542/18 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 адвокатів: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018, ухвалений щодо

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_2 .

Вказаним вироком місцевого суду:

ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років;

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 прийнято рахувати з 29.06.2017.

ОСОБА_9 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.414 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років;

ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.419 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 прийнято рахувати з 29.06.2017.

Вирішено долю речових доказів:

- лазерний DVD-RW диск, упакований в паперовий пакет, скріплений печаткою «Для пакетів військової прокуратури Ужгородського гарнізону» та підписом слідчого, із пояснюючим написом: Додаток № 1 до протоколу огляду від 26.07.2017 по кримінальному провадженні № 0000045, лазерний DVD-RW диск із доведенням ОСОБА_9 та ОСОБА_12 наказу на охорону держаного кордону України, який знаходиться в матеріалах даної кримінальної справи (т.2, а.п.154-155) залишено в матеріалах справи;
- одорологічний слід з рукоятки автомата АК-74 № НОМЕР_1 , упакований у спеціальний пакет № 4316931; одорологічний слід з рукоятки автомата АК-74 № НОМЕР_1 , упакований у спеціальний пакет № 4316928; одорологічний слід з рукоятки автомата АК-74 № НОМЕР_1 , упакований у спеціальний пакет № 4316929; одорологічний слід з рукоятки автомата АК-74 № НОМЕР_1 , упакований у спеціальний пакет № 4316930; змив ДНК із курка автомата АК-74 № НОМЕР_1 , упакований в білий паперовий конверт; шорти червоного кольору, упаковані в експертний пакет №3 496532, що зберігаються у шафі речових доказів військової прокуратури Ужгородського гарнізону ухвалено знищити;
- патрон з автомата АК-74 № НОМЕР_1 , упакований у спеціальний пакет № 4317660; 28 предметів, схожих на набої із магазина вказаного автомата № НОМЕР_1 , упакованих у спеціальний пакет № 4316945; магазин від вказаного автомата № НОМЕР_1 , упакований у спеціальний пакет № 4317104; автомат АК-74 № НОМЕР_1 , упакований у 2 поліетиленові пакети, скріплені скотчем та пояснювальним написом, що зберігаються у шафі речових доказів військової прокуратури Ужгородського гарнізону (т.2, а.п. 164-166) ухвалено передати ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 8 540 грн 51 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 7 816 грн 11 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 27.06.2017, біля 16 год. 45 хв., перебуваючи на березі дамби Батарської меліоративної системи, що знаходиться на околиці с. Гудя Виноградівського району Закарпатської області, тримаючи в руках автомат АК-74, заводський номер НОМЕР_1 , привівши його попередньо в стан, придатний для здійснення стрільби, шляхом під`єднання магазину із бойовими набоями, знявши із запобіжника, дославши патрон в патронник, керуючись раптово виниклим умислом, з метою налякати ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, натиснув на спусковий гачок та здійснив постріл в напрямку ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення голови, що супроводжувалося пошкодженням кісток голови і головного мозку, які стали причиною смерті ОСОБА_13 .

ОСОБА_9 27.06.2017, біля 16 год. 40 хв., в районі дамби Батарської меліоративної системи, на околиці с. Гудя Виноградівського району Закарпатської області, будучи старшим прикордонного наряду «Прикордонний патруль», діючи згідно ст.1 Закону України «Про оборону України», в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 9,11,16,127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 5,10 Глави 1 Розділу II, ст.ст. 7,11 Глави 2 Розділу II, ст.9 Глави 5 Розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19.10.2015, ст.ст. 3,4 Глави 3 «Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України», затвердженої наказом Державної прикордонної служби
України № 200 від 21.10.2003, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, достовірно знаючи статутні обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, передавши раніше незнайомому йому місцевому мешканцю ОСОБА_7 виданий йому для несення служби у прикордонному наряді автомат АК-74, заводський номер НОМЕР_1 , а пізніше магазин до нього із 30 бойовими набоями, для зберігання, а сам в той час пішов купатися у водойму.

ОСОБА_7 , в свою чергу, під`єднавши магазин з набоями до автомату АК-74, заводський номер НОМЕР_1 , зняв його із запобіжника, дослав патрон в патронник та здійснив один постріл в напрямку ОСОБА_13 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення голови, що супроводжувалося пошкодженням кісток головного мозку і розмізженням головного мозку, які стали причиною смерті ОСОБА_13 .

Дії ОСОБА_9 кваліфікуються за ч.2 ст.414 КК України, тобто порушення правил поводження зі зброєю, а також із боєприпасами, якщо це заподіяло смерть потерпілого.

Згідно з вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 місцевий суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_7 є непрямий умисел, оскільки ОСОБА_7 під час здійснення злочину за вказаних вище обставин усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки (знаючи, що автомат є бойовим і може вистрілити) хоч і не бажав, однак свідомо припускав їх настання.

Про відсутність бажання у ОСОБА_7 заподіяти смерть ОСОБА_13 свідчать його першочергові дії після пострілу, спрямовані на надання первинної медичної допомоги померлому, а також наявність дружніх відносин між ними, що установлено на підставі пояснень, наданих безпосередньо обвинуваченим, потерпілим та свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 .

Жодних обставин, які б надавали ОСОБА_7 можливість думати про відвернення негативних наслідків судом не встановлено. Здогадки обвинуваченого про відсутність набоїв у магазині або що вони не є бойовими суд першої інстанції до уваги не взяв.

Обвинувачений ОСОБА_7 згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 95 від 27.07.2017 (т.2, а.п. 113-117), як на момент вчинення злочину, так і на момент проведення експертизи, психічними захворюваннями не страждає, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відхилень психіки, які б позбавляли його здатності усвідомлювати дії та керувати ними не має. Ознак алкогольної та наркотичної залежності не виявляє. Застосування примусових засобів лікування не потребує. Це свідчить про те, що він не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення (особливо тяжкий злочин), обставини, що пом`якшують покарання та дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 та прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у межах, установлених санкцією ч.1 ст.115 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Встановлені Виноградівським районним судом обставини пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч.2 ст.414 КК України, крім даних у судовому засіданні обвинуваченими, потерпілим та свідками показань, підтверджені відповідними доказами, які у встановленому законом порядку досліджені судом.

Наказом № 143-ос від 28.07.2016 (т.1, а.п.167) солдата строкової служби ОСОБА_9 зараховано до особового складу на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 1 групи молодших інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІІІ категорії (тип Б).

На момент вчинення злочину, 27.06.2017 ОСОБА_9 проходив військову службу у ВПС «Хижа» на посаді молодший ІПС 3 категорії дозиметрист у званні рядовий та був обізнаний з порядком несення військової служби та поводження зі зброєю.

В підтвердження цього факту в матеріалах справи міститься відомість про складання заліку особового складу ВПС «Хижа» (т.1, а.п.165), який проводився на виконання вимог наказу щодо безпечного поводження із зброєю військовослужбовцями (т.1, а.п.164), наслідком якого стало отримання солдатом ОСОБА_9 заліку з даної дисципліни, а отже він підтвердив свої навички щодо порядку користування зброєю.

На підставі копії Книги щоденного інструктажу по заходам безпеки персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (т.1, а.п.144-146) солдат ОСОБА_9 перед заступанням у наряд 27.06.2017, біля 14 год., розписався про ознайомлення з мірами безпеки при несенні служби.

Під час несення служби за ОСОБА_9 закріплений автомат Калашнікова (АК-74), рік випуску 1984, калібром 5,45 мм, серійний номер № НОМЕР_2 , що підтверджується копією книги обліку і закріплення зброї і боєприпасів підрозділу ВПС «Хижа», в/ч НОМЕР_3 (т.1, а.п.161-163).

Згідно копії книги про видачу зброї та боєприпасів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (т.1, а.п.154-155), перед заступанням в наряд 27.06.2017, о 14 год. 20 хв., солдат ОСОБА_9 отримав у користування автомат Калашнікова, модель випуску 1974 року, калібр 5,45 мм, серійний номер № НОМЕР_1 та набої до нього.

Про здійснення пострілу із ввіреного солдату ОСОБА_9 автомата АК-74, № НОМЕР_1 свідчить висновок експерта № 2-1090/17 від 14.09.2017 (т.2, а.п.123-125).

Факт передання ввіреного солдату ОСОБА_9 автомата АК-74 № НОМЕР_1 під час несення ним служби, сторонній цивільній особі є значним порушення правил поводження із зброєю, які встановлені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України та Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України.

Наслідком неналежного поводження зі зброєю (передання її сторонній особі) обвинуваченого стала смерть цивільної особи ОСОБА_13 під час здійснення пострілу обвинуваченим ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_9 за ч.2 ст.414 КК України є доведеною, а кваліфікація його дій правильною.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання за ч.2 ст.414 КК України, місцевий суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення (тяжкий злочин), обставини, що пом`якшують покарання та дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , прийшов до висновку, що йому необхідно призначити покарання у межах, установлених санкцією ч.2 ст.414 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, у виді позбавлення волі.

Окрім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався за ч.2 ст.419 КК України порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, якщо це спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно з вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 місцевий суд прийшов до висновку, що вбивство ОСОБА_13 безпосередньо не пов`язано із порушенням ОСОБА_9 правил несення прикордонної служби, а є наслідком недотримання порядку поводження зі зброєю, за що він визнаний судом винним. Жодних інших наслідків порушення останнім порядку несення служби судом не встановлено, а отже у складі даного злочину відсутні об`єкт та об`єктивна сторона.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд врахував за необхідне виправдати ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.419 КК України за відсутністю в його діях складу цього злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалений щодо нього вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, або пом`якшити призначене йому оскарженим вироком покарання, посилаючись на наступне.

Вирок суду першої інстанції є незаконним, несправедливим, призначене йому покарання є суворим.

Судом не взято до уваги його показання та не встановлено в його діях жодного мотиву на вчинення вбивства; ОСОБА_7 зазначає, що із загиблим вони були друзями, у зв`язку з чим визнає свою вину у вчиненні вбивства з необережності, розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується та має молодий вік.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_17 просить змінити вирок Виноградівського районного суду від 04.06.2018 щодо ОСОБА_7 , перекваліфікувавши його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України та застосувати стосовно нього ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом відповідного іспитового строку, з виконанням відповідних покладених на нього обов`язків.

Захисник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що оскаржений ним вирок від 04.06.2018 щодо ОСОБА_7 є незаконним та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження з наступних підстав.

Суд першої інстанції у вироку не погодився із твердженнями захисника та ОСОБА_7 про відсутність в діях останнього умислу на вбивство, тобто складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, дійшов висновку, що в його діях є непрямий умисел, оскільки під час здійснення кримінального правопорушення підзахисний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоч не бажав, однак свідомо припускав їх настання.

В оскаржуваному вироку зазначено, що кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, аналізуючи докази, місцевий суд зазначив, що під час судового розгляду не було встановлено наявність жодного мотиву у діях ОСОБА_7 на вчинення вбивства.

Про відсутність бажання у ОСОБА_7 заподіяти смерть ОСОБА_13 , як зазначено у вироку, свідчать його першочергові дії після пострілу, спрямовані на надання первинної медичної допомоги померлому, а також наявність дружніх відносин між ними, що встановлено на підставі пояснень, наданих безпосередньо обвинуваченими, потерпілим та свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 .

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_13 , підтверджена сукупністю доказів, досліджених під час судового провадження. Аналіз даних доказів свідчить про те, що умисна форма вини не доведена. Тому немає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Безпричинний постріл в голову товаришеві не може бути усвідомленим діянням. Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 знав, що магазин з бойовими патронами, цілився в ОСОБА_13 не доведені. Обвинувачений ОСОБА_7 їх заперечив. Відповідно до показань обвинувачених ОСОБА_9 , який передав магазин ОСОБА_7 , не казав йому, що в магазині є бойові набої. Інші докази цього факту відсутні.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 дій, вказаних у формулюванні обвинувачення, а саме: приведення автомата в стан, придатний для здійснення стрільби шляхом приєднання магазину, досилання патрона в патронник, є діями, що передують пострілу; сам факт їх вчинення, а також натискання на спусковий гачок за вказаних вище обставин не доводять існування у нього умислу на вчинення вбивства.

Обставини, при яких мало місце діяння, вчинене обвинуваченим, характер та послідовність його дій, поведінка після пострілу не підтверджують умисел на вбивство, отже обвинувачений ОСОБА_7 не передбачав можливість настання смерті ОСОБА_13 , не зважаючи на те, що він є військовозобов`язаним, здійснив постріл із зброї в напрямку людини з незначної відстані, повинен і міг передбачити, що в магазині, який він приєднав до автомата, є набої, зокрема бойові, та наслідком пострілу може стати смерть, в тому числі шляхом з`ясування питань з приводу набоїв у обвинуваченого ОСОБА_9 .

З наведених обставин, на думку захисника ОСОБА_17 , правильною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України вбивство, вчинене через необережність, за яке йому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.

Стосовно доводів захисника про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання саме в межах санкції ч.1 ст.119 КК України, просить врахувати його позитивні характеристики, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, вважає доцільним не позбавляти його підзахисного волі та застосувати покарання без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять: змінити вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018; визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.414 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки; відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому однорічний іспитовий строк; на підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 з`являтись до органу пробації на реєстрацію, повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; в іншій частині вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги захисники ОСОБА_9 вказують, що в мотивувальній частині оскарженого вироку під час судового розгляду місцевим судом не було встановлено наявність жодного мотиву у діях обвинуваченого ОСОБА_7 на вчинення вбивства; в діях ОСОБА_7 є непрямий умисел, оскільки він під час здійснення даного кримінального правопорушення усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки (він знав, що автомат є бойовим і може вистрілити) і хоч не бажав, однак свідомо припускав їх настання.

Судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону щодо доказування мотиву злочину та зазначення його у мотивувальній частині вироку. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена і не оспорюється стороною захисту.

В мотивувальній частині вироку колегія Виноградівського районного суду Закарпатської області обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 визнала щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Суд першої інстанції не надав юридичну оцінку та залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_9 негайно після надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_13 вжив всіх необхідних заходів по затриманню ОСОБА_7 , застосувавши спеціальні засоби кайданки, одразу по службовому телефону викликав карету швидкої допомоги та доповів старшому зміни прикордонних нарядів, що з його автомата було вбито людину, що підтверджується показаннями як ОСОБА_9 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_18 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь небезпечності вчиненого злочину, його тяжкість, наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого та безпідставно прийшов до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 військовим керівництвом характеризується з позитивної сторони, дисциплінований, вміє організувати службу, відповідально ставиться до службових обов`язків, фізично підготовлений добре, морально стійкий, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, відсутні претензії з боку потерпілого, молодий за віком (на момент вчинення злочину 21 рік та 12 днів).

Прокурор, що здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні під час виступу у судових дебатах також прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без відбування покарання та просив суд прийняти рішення про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Враховуюче викладене, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, сукупність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , його відношення до вчиненого захисники вважають, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 , попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.414 КК України.

Існують всі обґрунтовані підстави вважати про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції його від суспільства та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених та їх захисників на підтримання апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти вказаних апеляційних скарг, посилаючись на законність оскарженого вироку суду, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав доводи прокурора, а також пояснив, що жодними доказами у даному кримінальному провадженні не підтверджуються обставини перебування коли-небудь його молодшого рідного брата, потерпілого ОСОБА_13 у дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_7 , обговоривши доводи сторін та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 підлягають залишенню без задоволення, а апеляційна скарга захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 задоволенню частково з наступних підстав.

Виноградівським районним судом в повному обсязі досліджені всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, на підставі яких органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення саме за ч.1 ст.115 КК України.

Такими доказами, зокрема, є показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , які повністю узгоджуються із результатами слідчих дій, експериментів та підтверджуються висновками експертиз.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_20 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про те, що в діях ОСОБА_7 відсутні мотиви на вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_13 у зв`язку з наявністю дружніх відносин між ними, а також того факту, що обвинувачений ОСОБА_7 не знав, що в магазині до автомата є бойові набої апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги, враховуючи наступні обставини.

Як встановлено апеляційним судом, згідно з показаннь обвинуваченого ОСОБА_7 , отриманими на стадії досудового розслідування та в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_7 проходив військову службу у 2012-2013 роках у АДРЕСА_3 , у складі військ протиповітряної оборони, зі зброєю поводиться вміє, знає, що направлення її в бік людей не допускається.

Апеляційний суд враховує що згідно висновку експерта № 1/359 від 04.09.2017 (т.2, а.п. 174-185) встановлено, що автомат АК-74 № НОМЕР_1 , з якого ОСОБА_7 здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_13 , є бойовою, автоматичною нарізною вогнепальною зброєю калібру 5,45х39мм.

Автомат на момент пострілу був справним та придатним до стрільби. У даній зброї відсутні конструктивні та технологічні недоліки, які б могли призвести до непередбаченого (несанкціонованого) пострілу. Постріл без натискання на спусковий гачок є неможливим.

Доводи ОСОБА_21 про те, що він не знав, якими патронами споряджений магазин вказаного вище автомата апеляційний суд не бере до уваги, оскільки перед тим, як натиснути на спусковий гачок та виконати постріл із вказаного автомата, ОСОБА_7 покликав до себе потерпілого ОСОБА_13 з метою його налякати та виконав певні послідовні та злагоджені дії, зокрема взяв магазин і приєднав його до автомата, зняв автомат із запобіжника та відвів затворну раму у крайнє заднє положення та відпустив її, дославши тим самим патрон до патронника;після цього направив ствол автомата у бік потерпілого ОСОБА_13 та виконав постріл.

При цьому апеляційний суд констатує, що з урахуванням конструктивних особливостей автомату АК 74, зокрема зміни положення автомата після пострілу внаслідок дії порохових газів («віддачі від пострілу»), виконанням пострілу в даному випадку було виконання обвинуваченим наступних прийомів: прийнятті стійкого положення, прикладення зброї, прицілювання в даному випадку в область голови, спускання курка з бойового зводу і утримання автомата під час стрільби.

Без виконання комплексу наведених вище дій обвинуваченим ОСОБА_7 настання наслідків пострілу у виді наскрізного вогнепального кульового поранення голови, що стало причиною смерті потерпілого, не було б можливим, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність існування у нього умислу на вчинення вбивства є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_7 є доведеним склад злочину, передбачений ч.1 ст.115 КК України, оскільки ОСОБА_7 під час пострілу усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки (він знав, що автомат є бойовим і може вистрілити) та свідомо припускав їх настання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність дружніх відносин між ним та потерпілим не може братися апеляційним судом до уваги, враховуючи надані в судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_6 (брата загиблого ОСОБА_13 ), з яких вбачається, що ОСОБА_6 не відомі жодні факти про те, що його брат ОСОБА_13 на момент вбивства перебував, як у дружніх, так і у ворожих відносинах з обвинуваченим ОСОБА_7 .

Апеляційний суд погоджується, що міра покарання, яку місцевий суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції ч.1 ст.115 КК України не є найтяжчою, однак законною та обґрунтованою, яка враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він має позитивні характеристики з боку односельчан та церковних громад, відсутність судимостей та ознак алкогольної чи наркотичної залежності, відхилень психіки, які б позбавляли його здатності усвідомлювати дії та керувати ними.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, а також зміни оскарженого вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018.

Встановлені судом першої інстанції обставини пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч.2 ст.414 КК України є законними та підтверджені відповідними доказами, що досліджені судом.

Як правильно вказав місцевий суд, ОСОБА_9 на момент вчинення злочину проходив військову службу у ВПС «Хижа» на посаді молодшого ІПС 3 категорії дозиметриста, був обізнаний з порядком несення військової служби та поводження зі зброєю, що підтверджується відомістю про складання заліку особового складу ВПС «Хижа» (т.1, а.п.165).

Під час несення служби за ОСОБА_9 був закріплений автомат Калашникова АК-74, 1984 року випуску, калібром 5,45 мм, серійний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією книги обліку і закріплення зброї і боєприпасів підрозділу ВПС «Хижа», військової частини НОМЕР_3 (т.1, а.п.161-163).

Про здійснення пострілу із ввіреного солдату ОСОБА_9 автомата АК-74, № НОМЕР_1 свідчить висновок експерта № 2-1090/17 від 14.09.2017 (т.2, а.п.123-125).

Факт неналежного поводження із зброєю, тобто передачі ОСОБА_9 табельної вогнепальної зброї під час несення служби сторонній цивільній особі є порушення правил поводження із зброєю, які встановлені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України та Інструкцією про застосування зброї Державної прикордонної служби України під час охорони державного кордону України.

Наслідком вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_9 стала смерть цивільної особи ОСОБА_13 під час здійснення пострілу обвинуваченим ОСОБА_7 .

Апеляційний суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.414 КК України є правильною, однак призначене йому місцевим судом покарання у виді позбавлення волі строком на шість років є занадто суворим та не узгоджується з обставинами вчиненого кримінального правопорушення та особою обвинуваченого з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема оскарженого вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018, ОСОБА_9 брав участь у наданні першої медичної допомоги ОСОБА_13 , вжив заходів, спрямованих на затримання ОСОБА_7 шляхом застосування кайданок, викликав швидку допомогу та у відповідності до нормативно-правових актів Міністерства оборони України, доповів керівнику про факт неналежного використання його зброї та наслідків; щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв у розкритті вказаного злочину.

Також апеляційний суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема його позитивну характеристику з боку керівництва, відповідальне ставлення до службових обов`язків та молодий вік ОСОБА_9 .

Враховуюче викладене, апеляційний суд визнає, що з урахуванням наявності значної кількості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , йому слід призначити трохи м`якше за призначене місцевим судом покарання у межах санкції ч.2 ст.414 КК України.

З урахуванням наслідків вчиненого ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст.414 КК України смерть потерпілого ОСОБА_13 , апеляційний суд визнає відсутніми підстави для призначення ОСОБА_9 покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України, з випробуванням.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,409,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного йому покарання: пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.414 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня отримання нею копії даної ухвали.

Судді: