ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа № 1-79/05
Провадження № 1/210/3/18

"20" березня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. 9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИЛА:
В провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні захисник підсудного заявив клопотання про застосування строку давності. Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 до винесення Апеляційним судом Дніпропетровської області 16 грудня 2005 року вироку, яким йому призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, утримувався під вартою з 22 червня 2005 року.

Після того, як Верховний Суд України своєю постановою від 06 липня 2015 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 18 квітня 2006 року, якою цей вирок було залишено без змін, скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, яким ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області у зв`язку зі змінами у законодавстві визначено Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Таким чином, після того, як 06 липня 2015 року Верховний Суд України вирок ОСОБА_7 скасував, новий вирок, який би набув чинності, йому дотепер не винесено.

Таким чином, ОСОБА_7 перебував у місцях попереднього ув`язнення, а не відбування покарання, до набрання вироком законної сили в період з 22 червня 2005 року по 16 грудня 2006 року і з 07 липня 2015 року по теперішній час. В зв`язку з цим, відповідно до положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону №838-VII просить зарахувати ОСОБА_7 у строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два періоди з 22 червня 220 року по 16 грудня 20054 року, та з 07 липня 2015 року по 20 червня 2017 року включно. Крім того, застосувати стосовно ОСОБА_7 строк давності у зв`язку з тим, що сплило 15 років після скоєння інкримінованого йому злочину, а вирок, який би набув чинності, не винесено та звільнити ОСОБА_7 з під варти негайно.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо заявленого клопотання, оскільки вважає його безпідставним та передчасним.

Відповідно до ст.263 КПК ( в ред. 1960р.) України суд вважає за необхідне розглянути дане клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши вказане клопотання та дослідивши матеріали кримінальної справи, коллегія суддів приходить до наступних висновків.

З 24 грудня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, згідно яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 20 червня 2017 року вказані зміни втратили чинність.

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, а саме, передбачений п.9 ч. 2 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання захисника підсудного про зарахування ОСОБА_7 у строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два дні позбавлення волі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Одним із важливих питань, яке має вирішити суд при застосуванні статей 12, 49 КК України є правильне обчислення строків давності. Так, відповідно до ч.1 ст. 49 КК обчислення строку давності починається з дня вчинення злочину. Для визначення того, що вважати днем вчинення злочину, слід звернутися до ч. 3 ст. 49 КК, у якій часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Отже, днем вчинення злочину у ст. 49 КК слід вважати добу, до закінчення якої особою було здійснено дію або бездіяльність, які є ознакою об`єктивної сторони складу злочину.

Однак, відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений п.9 ч. 2 ст. 115 КК України 22 червня 2005 року, тобто з дня вчинення ним злочину, згідно ст. 49 КК України, не минуло п`ятнадцять років.

Таким чином, обґрунтування викладені в клопотанні захисника підсудного ОСОБА_7 ОСОБА_6 щодо застосування строку давності відповідно до ст. 49 КК України та звільнення ОСОБА_7 з під варти негайно, є безпідставними та передчасними.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 263, 296 КПК України (1960 року), колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування строку давності.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

ОСОБА_3