ун. № 759/5785/18
пр. № 1-кп/759/665/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0001526, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2018 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який працює різноробочим на ПП « ОСОБА_4 » в м. Черкаси, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
ОСОБА_3 22.02.2018 року приблизно в 20 годині 30 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку № 67 по бульвару Вернадського в м. Києві, відкрито, повторно, шляхом ривка, заволодів чужим майном, а саме: мобільним телефоном, марки «Xiaomi Redmi 3S» з прозорим силіконовим чохлом, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 4150 гривень 00 копійок.
Так, ОСОБА_3 , 22.02.2018 року приблизно о 20 годині 25 хвилин, перебуваючи по бульвару Вернадського в м. Києві, поблизу будинку № 67, помітив раніше незнайому ОСОБА_6 , що тримаючи у руці мобільний телефон, заходила до під`їзду будинку АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_3 , звернувши увагу на мобільний телефон, який тримала у руці ОСОБА_6 , вирішив повторно, відкрито заволодіти майном, а саме вказаним мобільним телефоном ОСОБА_6 , з метою обернення його на свою користь для особистого збагачення. В подальшому, ОСОБА_3 з метою виконання свого злочинного умислу, зайшов за ОСОБА_6 в під`їзд будинку АДРЕСА_3 , та наздогнавши останню на сходовій клітині між першим та другими поверхами, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 3S», вартістю 4000 грн. з прозорим силіконовим чохлом вартістю 150 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4150 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 22.02.2018 року о 20 годині 25 хвилин він, знаходячись біля будинку № 67 по бульвару Вернадського в м. Києві, помітив жінку, яка тримала в руці мобільний телефон та вирішив повторно відкрито викрасти мобільний телефон з метою обернення його на свою користь для особистого збагачення, та прослідував за останньою до під`їзду вказаного будинку, де вирвав у неї з рук мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3S» з прозорим силіконовим чохлом, після чого втік. Наступного дня викрадений мобільний телефон він здав у ломбард та отримав 500 грн., які витратив на власні потреби. Вартість та вид викраденого він не оспорює. Цивільний позов визнав у повному обсязі. ОСОБА_3 просив суворо його не карати, обіцяє стати на шлях виправлення.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна на суму 4150,00 грн. доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, кваліфіковані вірно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття останнього, що передбачено ст. 66 КК України.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів (ч. 2 ст. 186 КК України), обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який осудний, холостий, працездатний, працює різноробочим на ПП «Парфьонов С.А.» в м. Черкаси, за місцем роботи характеризується позитивно, має середню освіту, раніше судимий, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у межах санкції цієї частини ст. 186 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те що вчинений ОСОБА_3 злочин становить значну суспільну небезпеку, а також те, що ОСОБА_3 має непогашену судимість, скоїв аналогічний злочин через 1 рік після засудження за попереднім злочином, в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але враховуючи щире каяття обвинуваченого та повне визнання ним своєю вини, суд вважає за необхідне призначити його не у максимальних межах, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, з врахуванням вимог ст. 71 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків у сумі 4150 грн. та моральних збитків у сумі 4000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обґрунтований матеріалами справи, знайшов своє підтвердження в суді та повністю визнаний обвинуваченим.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2017 року, яка становить 5 місяців і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 4150 грн. (чотири тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4000 грн. (чотири тисячі гривень) 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1