Номер провадження 11-кп/788/168/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/12011/13 за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 жовтня 2017 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Севастополь, АРК, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний невинуватим в пред`явленому обвинуваченні та виправданий за ч.1 ст.121 та ст.124 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях даних складів кримінальних правопорушень,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки судом не враховано, що обвинувачений в момент нанесення удару ножем не перебував в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг вплинути на його свідомість і діяльність. Крім того, у вироку суд не відобразив допит експерта ОСОБА_15 щодо можливості керувати обвинуваченим в момент спричинення удару своїми діями;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_16 також просить скасувати судове рішення через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і визнати ОСОБА_12 винуватим за ст.124 КК, призначивши йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців та задовольнивши в повному обсязі цивільні позови прокурора і потерпілого. Крім того, просить виправдати ОСОБА_12 за ч.1 ст.121 КК.

В своїх запереченнях на вказані вище апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_17 просить залишити вирок без змін, а подані апеляційні скарги без задоволення, оскільки суд першої інстанції надав об`єктивну правову оцінку всім наявним в матеріалах кримінального провадження доказам і його висновки в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 06.10.2017 ОСОБА_12 визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.121 та 124 КК, та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях даних складів кримінальних правопорушень.

Відповідно до обвинувального акту, 04.09.2012 близько 10:00 год. ОСОБА_12 перебував на території покинутого д/с «Зірочка» неподалік будинку № 6 по вул. Новорічній м. Суми і робив гімнастику. В цей час до нього підійшли ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_18 , яка в одній руці тримала аерозольний балончик, а в іншій палицю, які прийшли для з`ясування стосунків із ОСОБА_12 стосовно сварки, що виникла напередодні 01.09.2012 між ним та ОСОБА_18 . У ОСОБА_12 з подружжям ОСОБА_19 декілька років поспіль тривали неприязні стосунки, сварки, які переростали в бійки, в ході яких він отримував від вказаної сім`ї тілесні ушкодження, тому побачивши в руках ОСОБА_18 палку та балончик він зрозумів, що подружжя ОСОБА_19 наближається до нього, щоб вчинити бійку. Підійшовши, ОСОБА_10 намагався побити ОСОБА_12 , а ОСОБА_18 намагалась вдарити ОСОБА_12 палкою і приснула йому в обличчя з аерозольного балончика, в якому був лак для волосся. ОСОБА_12 почав казати щоб його не чіпали, але подружжя ОСОБА_19 продовжували нападати на нього. Тоді ОСОБА_12 дістав перочинний ніж, який був при ньому, розложив його і, виставивши перед собою, став казати подружжю ОСОБА_19 , щоб до нього не підходили і залишили його в спокої, інакше він буде захищатись. Але не зважаючи на це, подружжя ОСОБА_19 з різних боків продовжували нападати на ОСОБА_12 , який став тікати і вибіг за територію дитячого садочка. Подружжя ОСОБА_19 погнались за ним і наздогнали на проїзній частині вул. Новорічної. ОСОБА_18 підібрала там на місці другу палку і разом з ОСОБА_10 окружили ОСОБА_12 і продовжили на нього нападати. ОСОБА_10 хватав ОСОБА_12 за одяг, штовхав його, наносив удари кулаками, у тому числі в область голови. При цьому, ОСОБА_12 весь цей час тримав ніж в руці і не менше семи разів просив не чіпати його та попереджав про свій намір оборонятись, демонструючи ножа. Однак ОСОБА_19 ці попередження не зупиняли і вони продовжували побиття ОСОБА_12 , який весь час відходив від них, намагаючись втекти, щоб уникнути конфлікту, але ОСОБА_10 тримав його за одяг. ОСОБА_20 нанесла удар палкою по голові ОСОБА_12 , тому розуміючи, що його здоров`ю загрожує небезпека, останній став махати перед собою ножом, щоб не підпускати до себе нападників. Коли ОСОБА_18 зникла з поля його зору, зайшовши за спину, ОСОБА_12 , продовжуючи махати перед собою ножом і таким чином намагаючись утримати на відстані ОСОБА_10 , повернув голову назад, щоб побачити, де знаходилась ОСОБА_21 і щоб вона не нанесла удару палкою ззаду. А коли став повертатись знову до ОСОБА_10 , то останній хватав його за одяг, тому в цей момент ОСОБА_12 . інстинктивно махнувши правою рукою, в якій був ніж, наніс удар ножом в лівий бік ОСОБА_10 , чим спричинив тяжке тілесне ушкодження. Такі дії були зумовлені потребою негайного відвернення та припинення посягання та були здійснені ОСОБА_12 для захисту від нападу групи осіб, озброєної палкою, оскільки внаслідок переляку, викликаного суспільно небезпечними діями подружжя ОСОБА_19 , він не міг оцінити відповідність захисту характерові посягання. Подружжя ОСОБА_19 припинили напад на ОСОБА_12 тільки після отриманого ножового поранення, до якого вели активні, агресивні дії щодо нападу на ОСОБА_12 з метою його побиття. Всі ці події відбувались у присутності сторонніх осіб, які не вживали ніяких заходів або дій направлених на припинення даного конфлікту, а тільки спостерігали за тим, що відбувалось.

Органами досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_12 були кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК, але під час судового розгляду прокурором це обвинувачення було змінене на ст.124 КК як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, і складений новий обвинувальний акт, а потерпілий ОСОБА_10 підтримав обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.1 ст.121 КК в порядку ч.3 ст.338 КПК.

Розглянувши кримінальне провадження та дослідивши всі надані стороною обвинувачення докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що покладені в основу обвинувачення докази не підтверджують факт вчинення злочинів, передбачених як ч.1 ст.121 КК, так і ст.124 КК, внаслідок чого визнав ОСОБА_12 невинуватим та виправдав, а заявлені цивільні позови прокурора та потерпілого залишив без розгляду на підставі ч.3 ст.129 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка також підтримала свою апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_12 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.121 та ст.124 КК та його виправданні, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про суперечливість показань свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , які не відповідають висновкам судово-медичних експертиз № 1423 від 05.09.2012 та № 611 від 30.05.2014, то колегія суддів їх вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу.

Зокрема, в основу обвинувачення прокурором були покладені такі докази як показання обвинуваченого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ; висновки експертів № 168 від 22.01.2013, № 550 від 14.03.2013, № 1691 від 04.10.2013; акти судово-медичного обстеження № 1423 від 05.09.2012 та судово-психіатричного експерта № 284 від 12.08.2013; протоколи слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_18 тощо.

Відповідно до ст.94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1 ст.84 КПК).

Однак, досліджуючи в судовому засіданні докази надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції прийшов до переконання, що вони свідчать про відсутність в діях ОСОБА_12 складів інкримінованих йому злочинів.

Так, суд першої інстанції допитав в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_12 , який себе винним не визнав і пояснив, що декілька років поспіль у нього існує конфлікт з сім`єю ОСОБА_19 . В ході сварок він неодноразово отримував від них тілесні ушкодження, у тому числі його били дорослі сини ОСОБА_19 . З цього приводу він звертався до правоохоронних органів, але позитивних результатів це не дало. Вранці 04.09.2012 він знаходився на території покинутого д/с «Зірочка» неподалік від його будинку і робив там гімнастику, коди побачив, що до нього швидко наближаються ОСОБА_10 , в руках якого була палиця, разом із своєю дружиною ОСОБА_18 , яка в одній руці тримала аерозольний балончик, а в другій палицю. Побачивши Манжарових з палками, він зрозумів, що вони йдуть його бити. Він попередив, що у випадку нападу, він буде захищатись і дістав розкладний перочинний ніж, який був при ньому. Далі ОСОБА_10 наніс йому один удар палицею, а ОСОБА_18 приснула з балончика в очі. Після цього, з метою уникнення конфлікту він почав тікати в сторону вул. Новорічної, а подружжя погнались за ним. Вискочивши на вул. Новорічну ОСОБА_10 перегородив йому дорогу, тримаючи в правій руці палицю, а в лівій руці камінь. Він голосно ще раз попередив, щоб до нього не наближались, інакше він буде захищатись, але яким чином не казав. Навкруги були люди, які ніяких дій щодо припинення конфлікту не вживали. Також підбігла ОСОБА_18 , в одній руці якої був аерозольний балончик, а в іншій руці палиця. ОСОБА_10 почав наносити йому удари палицею по голові, але він ухилявся і відбивався рукою. ОСОБА_18 ще раз нажала на аерозольний балончик і кинула балончик йому в голову, але він увернувся. Після чого, ОСОБА_18 кинула в нього палку і сказала чоловіку, що той взяв погану палицю, і зійшла з дороги. ОСОБА_10 продовжував наносити по ньому удари палицею і погрожував камінцем, і він зробив 2-3 спроби відірватись від ОСОБА_10 , але йому це не вдалося. Тоді він повернувся назад, щоб побачити куди поділась ОСОБА_18 , щоб вона не нанесла удару ззаду, а коли повертався, то ОСОБА_10 наніс йому удар палкою по голові і він інстинктивно наніс удар ножом йому в лівий бік, від чого останній відійшов на пару метрів. Він побачив, що на боці у ОСОБА_10 кров і спитав чи потрібна допомога, на що потерпілий сказав, щоб він добив його. Він швидко пішов до себе додому.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що він підтримує раніше пред`явлене обвинувачення за ч.1 ст.121 КК і розповів, що 01.09.2012, коли він прийшов з роботи додому, то побачив побиту дружину. На запитання, що трапилось, дружина розповіла, що її побив ОСОБА_12 04.09.2012 він з дружиною вийшли на вулицю і протирали вікна своєї квартири. Побачили як ОСОБА_12 пішов в дитячий садочок робити гімнастику. Він сказав дружині, що піде побалакає з ним без палиць. Коли підійшов, то побачив на ремні у ОСОБА_12 чохол, з якого той витягнув мисливського ножа і сказав, щоб він не підходив бо «поріже». До них підбігла його дружина, тримаючи в руках балончик для волосся, а в другій руці трухлу палку. ОСОБА_12 став тікати, він побіг за ним, щоб розібратись, за що той побив дружину. ОСОБА_12 першим вискочив на вул. Новорічну, а він за ним із своєю дружиною. У дружини була трухлява палка і ОСОБА_12 хотів її вдарити ножом. Він стояв попереду, ОСОБА_12 тримав ножа, а він кулаки. Далі він вдарив ОСОБА_12 кулаком в обличчя, той пошатнувся, розвернувся і вдарив його ножем в бік. Потім ОСОБА_12 розвернувся і пішов. Ніж він викинув в каналізацію. Потім його перебинтували і на швидкій відвезли в лікарню, де йому зробили операцію. Палки і каменя у нього не було. ОСОБА_12 весь час кричав «не підходь, заріжу». Ніж у ОСОБА_12 був розкладний мисливський.

Також судом було допитано свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 01.09.2012 коли вона стояла біля сараїв, то мимо проходив ОСОБА_12 і обізвав її нецензурно. Вона сказала, щоб він краще подивився, що на сараї написано про його дочку і ОСОБА_12 побив її. Вона викликала міліцію і знімала побої. 04.09.2012 вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_10 займались по господарству і протирали вікна з вулиці. Мимо них пройшов ОСОБА_12 . Чоловік сказав, що піде побалакає з ним з приводу конфлікту 01.09.2012. Вона пішла за чоловіком в дитячий садочок. Там ОСОБА_12 підняв свій светр, щось там відстебнув, дістав і розложив ножа. Чоловік запропонував ОСОБА_12 побалакати. Але той почав кричати, що по ріже. У неї в кишені був балончик з лаком для волосся. Вона дістала його і подумала бризнути ОСОБА_12 , але коли нажала, то з балончика пішла піна. Вона викинула балончик і почала шукати, що взяти в руки, так як ОСОБА_12 кричав, що по ріже їх. Вона схватила з землі палку і хотіла кинути нею в ОСОБА_12 , але палиця від замаху розсипалась, бо була трухлою. ОСОБА_12 кинувся на неї з ножем і кричав, що заріже. Вона почала тікати, а ОСОБА_12 побіг за нею і весь час кричав, що заріже. Вона схватила другу палицю і пішла на ОСОБА_12 , який цього не очікував, тому вискочив на вулицю. Вона запропонувала викинути ніж і побалакати. В цей момент підбіг її чоловік і став між ними. Чоловік запропонував кинути ніж, але ОСОБА_12 кричав, що заріже. Своєю палицею вона хотіла влучити в ніж, але при замаху палка знову розсипалась. Навкруги зібралось багато людей. Вона озирнулась по сторонам і коли повернулась, то ОСОБА_12 вже наніс удар ножем чоловіку в бік. Далі ОСОБА_12 вийняв ніж з тіла чоловіка і спокійно пішов у двір свого будинку. Потім приїхала швидка і міліція. Чоловіка відвезли в лікарню, де він пролежав три дні. Удари по ОСОБА_12 вона не наносила, але допускає, що коли махала першою та другою палками, то могла зачепити його.

Суд першої інстанції проаналізував вказані вище показання обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_18 , виявивши суперечності між ними та співпадіння.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що його дружина прийшла в дитячий садочок за ним тримаючи в одній руці «трухлу» палицю, а в другій балончик, що співпадає з показаннями обвинуваченого, в яких він теж казав, що на територію садочка ОСОБА_18 прийшла з палкою в руці, а сама ОСОБА_18 суду показала, що прийшла в садочок тільки з балончиком, який був у неї в кишені халату і що «трухлу палицю» вона підняла з землі пізніше, коли викинула балончик.

Показання свідка ОСОБА_18 протирічать між собою, оскільки під час допиту в суді вона казала, що піднімала с землі дві «трухлі» палиці і, коли вона тільки замахувалась ними на ОСОБА_12 , то обидві палиці розсипались ще до нанесення ударів, а потім припустила, що коли махала палицями, то могла зачепити ними ОСОБА_12 .

Крім того, судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_27 , яка є дружиною обвинуваченого і яка підтвердила показання ОСОБА_12 щодо тривалих неприязних стосунків із сім`єю ОСОБА_19 , а також пояснила, що 04.09.2012 зранку вона була на роботі. В період з 09-30 до 10-00 год. їй зателефонував чоловік і сказав, що на нього напало подружжя ОСОБА_19 , попросивши викликати міліцію. Вона зателефонувала своїй сестрі ОСОБА_28 і попросила ту викликати міліцію, а сама відпросилась з роботи і прийшла додому. Біля будинку була міліція і опитували свідків. Стояв її чоловік, який розказав, що робив зарядку в д/с «Зірочка», коли до нього підійшли подружжя ОСОБА_19 з палками. Він попереджав, щоб вони до нього не підходили. Чоловік завжди носив при собі на поясі розкладний ніж в чохлі, оскільки працює електриком і використовує його в роботі.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_29 підтвердила показання свідка ОСОБА_27 про дзвінок їй 04.09.2012 і прохання про виклик міліції. Приїхавши до них, вона побачила, що у ОСОБА_12 на голові з лівої сторони була садна у виді «шишки» і вона кровоточила. Працівники міліції від неї відібрали пояснення.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в буд.6 по вул. Новорічній напроти дитячого садочка і бачила на виході з дитячого садочка невідому їй жінку та двох чоловіків. Жінка кричала. Потім ці двоє чоловіків і жінка перейшли до її вікон. Жінка ( ОСОБА_18 ) кричала на меншого чоловіка ( ОСОБА_12 ) і настроювала більшого чоловіка ( ОСОБА_10 ), щоб той побив меншого. Їй хотілось крикнути ОСОБА_12 , щоб той тікав, бо на нього нападало двоє. Потерпілий штовхав обвинуваченого і останній впав. Далі ОСОБА_18 схватила палицю і почала йти на ОСОБА_12 . Вона особисто побоювалась за свою машину, біля якої відбувались ці події, а тому вибігла на вулицю, щоб нічого не трапилось з машиною. Коли вибігла, то ОСОБА_10 стояв голий і майкою у нього було перемотане тіло. Палиця у ОСОБА_18 була «дебела» без кори і такою палицею можна було дуже гарно вдарити. ОСОБА_12 по вигляду був наляканий і схвильований. Ножа у ОСОБА_12 вона не бачила.

Аналогічні показання в судовому засіданні надали свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , згідно яких вони бачили сутичку трьох осіб (двох чоловіків і жінки). Жінка і більший чоловік ( ОСОБА_10 ) весь час нападали на меншого чоловіка ( ОСОБА_12 ). Під час конфлікту жінка нанесла удар обвинуваченому палицею по голові. На протязі всього конфлікту обвинувачений намагався втекти і неодноразово кричав, щоб до нього не підходили, але потерпілий і його дружина на це не реагували. Перед ударом ножом потерпілий тримав обвинуваченого за груди.

Вказані свідки не були знайомі з учасниками конфлікту і підстав обмовляти обвинуваченого чи потерпілих у них не було, їх показання є логічними, послідовними, неупередженими і об`єктивно узгоджуються та співпадають між собою, а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано поклав їх в основу свого виправдувального вироку, піддавши їх аналізу з точки зору належності, достовірності, допустимості і достатності для прийняття процесуального рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується показань потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_18 , то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про їх суперечливість і невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки всі допитані судом першої інстанції свідки підтвердили наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 на голові, про активну, агресивну і цілеспрямовану протиправну поведінку подружжя ОСОБА_10 , неодноразові намагання обвинуваченого уникнути конфлікту і попередження останнього про намір захищатися від незаконних дій.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.09.2012 у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у виді садни в лівій скронево-скуловій області, в області лівого ока крововилив, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що підтверджує показання безпосередньо самого обвинуваченого, а також свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

З висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що обвинувачений не міг оцінити відповідність свого захисту характерові посягання, що вказує на перебування останнього в стані емоційної напруги, переляку, викликаного суспільно небезпечними діями подружжя ОСОБА_19 , що також підтвердила в судовому засіданні і експерт ОСОБА_15 .

Як вбачається із дослідженої судом першої інстанції медичної документації обвинувачений ОСОБА_12 на момент вчинення подружжям ОСОБА_19 відносно нього протиправних дій мав «пахову грижу», яка значно обмежувала його можливість, крім іншого, протистояти нападові.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.09.2012, на вул. Новорічній поблизу буд. 5 біля мікроавтобусу білого кольору були виявлені дві щепки від палки діаметром близько 3 см та ковпачок від аерозольного балончика, що також підтверджує показання обвинуваченого та вказаних вище свідків про вчинення нападу за допомогою дерев`яної палиці та аерозольного балончика з лаком для волосся.

При цьому, досліджені судом першої інстанції медична документація на потерпілого (картка виклику швидкої медичної допомоги, медична картка стаціонарного хворого), висновки судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_12 , на думку колегії суддів, свідчать лише про факт спричинення останнім потерпілому ОСОБА_10 однієї колото-різаної рани, яка є небезпечною для життя і яка за цією ознакою відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, що ніким із учасників судового провадження не заперечується та не спростовують показань обвинуваченого та свідків, а також висновків суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_12 .

З аналогічних підстав не доводять самі по собі винуватість ОСОБА_12 і проведені на досудовому слідстві і досліджені в суді першої інстанції слідчі експерименти за участю свідка ОСОБА_18 та обвинуваченого щодо механізму нанесення удару ножом.

Аналізуючи докази по даному кримінальному провадженню та враховуючи правову позицію ВСУ у постанові Пленуму від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», суд першої інстанції дійшов правильного висновку та обґрунтовано врахував фактичні обставини кримінального провадження, зокрема місце події, те, що напад на обвинуваченого, хоч і відбувся на вулиці, але був зненацька, оскільки ОСОБА_18 нанесла удар по голові ОСОБА_12 знаходячись позаду; удари ОСОБА_12 наносились за допомогою дерев`яної палиці та рук, а також з використанням аерозольного балончику з лаком для волосся; нападників (подружжя ОСОБА_19 ) було двоє і їх дії носили явно агресивний, активний і цілеспрямований характер направлений виключно на спричинення тілесних ушкоджень, не зважаючи на неодноразові намагання ОСОБА_12 припинити напад, в тому числі шляхом втечі і попередження нападників про намір захищатися за допомогою ножа; обвинувачений, хоча і є молодшим за віком від потерпілого, але був дрібнішої статури та мав «пахову грижу», яка істотно обмежувала його можливість протидіяти нападу; удар ножом фактично відбувся інстинктивно у відповідь на удар ОСОБА_10 в обличчя кулаком, внаслідок чого прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_12 необхідної оборони, передбаченої ст.36 КК, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту та прокурора у кримінальному провадженні про наявність в діях ОСОБА_12 складу злочину (ч.1 ст.121 чи ст.124 КК) є необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають встановленим у суді фактичним обставинам кримінальн6ого провадження.

Що стосується тверджень апеляційної скарги представника потерпілого про те, що обвинувачений в момент нанесення удару ножом не перебував в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг вплинути на його свідомість та діяльність, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки дійсно у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_12 в момент нанесення удару ножом не перебував в стані афекту, що ніким із учасників судового провадження не оспорюється і не було встановлено судом, а знаходився в стані емоційної напруги, переляку, викликаного суспільно небезпечними діяннями ОСОБА_19 , що у свою чергу підтверджується відповідним висновком експертизи та показаннями експерта в судовому засідання, що відображено судом першої інстанції у своєму виправдувальному вироку. При цьому, для перебування особи у стані необхідної оборони не має будь-якого правового значення, у якому емоційному стані ця особа знаходилась, включаючи стан емоційної напруги, переляку чи фізіологічного/патологічного афекту.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що інших доказів, як на підтвердження вини ОСОБА_12 у вчиненні злочину, як передбаченого ч.1 ст.121 КК, так і передбаченого ст.124 КК, матеріали даного кримінального провадження не містять, а наявні докази жодним чином не спростовують факту необхідної оборони.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до кримінальної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові, а згідно ч.2 ст.17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Зазначене національне процесуальне законодавство України повністю узгоджується і з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно правової позиції ЄСПЛ розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Таким чином, під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження стороною обвинувачення не було надано в судовому засіданні достатніх доказів винуватості ОСОБА_12 , що і стало підставою для ухвалення виправдувального вироку, а тому доводи апеляційних скарг про скасування цього судового рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілого про те, що у вироку не наведені показання експерта, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки суд першої інстанції викладає у в своєму рішенні лише надані сторонами докази на підтвердження своїх позицій, а експерт ОСОБА_15 лише підтвердила і роз`яснила свій висновок, не змінивши його суті, а сам висновок експерта був досліджений в судовому засіданні і йому була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілого, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_30 залишити без змін, а апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4