Провадження № 1-кп/643/477/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0005710 від 23.09.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судомного:

-18.10.2010 року Московським районним судом м.Харкова за ч.3 ст. 185 КК України строком до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст.104 КК України від призначеного пакарання звільнений із випробуванням на 2 роки;

-11.03.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185, ст. 198 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців, звільнений 27.01.2016 року;

- 07.06.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного пакарання звільнений із випробуванням на 2 роки, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

23.09.2017 приблизно о 17.15 год. ОСОБА_5 , знаходячись на ринку «Новосалтівський», розташованому за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 64, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала поблизу торгівельного павільйону, помітив, що остання кладе грошові кошти у віконце торгівельного павільйону та відвернулась від віконця, щоб скласти придбаний товар у сумку. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умислел, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки підійшов до ОСОБА_6 та, просунувши руку у відкрите вікно торгівельного павільйону, де потерпіла залишила гроші за покупки, викрав грошову купюру номіналом 500 гривень.

В цей час потерпіла ОСОБА_6 , повернувшись до віконця за рештою грошей за покупку, помітила протиправні дії ОСОБА_5 , який знаходився у безпосередній близькості до неї, та почала голосно його кликати та вимагати повернення належного їй майна. Однак, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії були помічені потерпілою та стали явними, продовжив вживати заходи щодо заволодіння та утримання викраденого майна та почав тікати, утримуючи викрадені гроші при собі, тобто проігнорував її законні вимоги зупинитися та повернути викрадене майно, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите заволодіння вищевказаним майном, діючи відкрито для потерпілої ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину почав тікати. Однак розпорядитися викраденим майном не зміг, тобто злочин не довів до кінця з причин, не залежних від його волі, оскільки при спробі зникнути з місця скоєння злочину був зупинений перехожими.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми злочинними діями намагався заволодіти майном потерпілої ОСОБА_6 на суму 500 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінальних правопорушень, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч .2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий , не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 - є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує дані про особу підсудного, тяжкість злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання, пов`язане з позбавленням волі, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів в межах санкції інкримінованої йому статті. При цьому суд застосовує положення ст.71 КК України, призначаючи покарання за сукупності вироків, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2. ст..15 ч.2 ст. 186 КК України не відбувши покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2017 року.

Так, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

В рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2017 року у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки 1 (один ) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 05.10.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою у " Харківська установа виконання покарань № 27".

Речові докази по справі:

- купюру номіналом 500 гривен № ВИ 7004099, передану на зберігання ОСОБА_6 - після набуття вироком законної сили, вважати повернутою власнику.

- запис з камери відео спостереження № 5, що розташована в аптеці «Стіф Сервіс» за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 57/106, що вели запис 23.09.2017 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору, засудженому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1