Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/434/2018 Справа №641/1685/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року Комінтернівський районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
секретаря ОСОБА_9 ,
Обвинувальний акт 26.03.2018 року надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 5 та в той же день його призначено в підготовче судове засідання.
Крім того, прокурор зазначила, що обвинувальний акт підсудний Комінтернівському районному суду м. Харкова. Його складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Підстав для закриття кримінального провадження за п.4-8 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору немає. Просила призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Потерпіла та її законний представник підтримали думку прокурора. Не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Захисник обвинуваченої та обвинувачена заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказали щодо відсутності доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Крім того, судом, в порядку, передбаченому ст. ст. 383-384 КПК України, обвинуваченій роз`яснено право на суд присяжних.
Обвинувачена ОСОБА_8 , під час підготовчого судового засідання, відмовилась від клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно неї судом присяжних.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Обвинувальний акт підсудний Комінтернівському районному суду м. Харкова. Його складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Підстав для закриття кримінального провадження за п.4-8 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору немає.
Обвинуваченою ОСОБА_8 не заявлене клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно неї судом присяжних.
Так, судом встановлено, що до обвинуваченій ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.01.2018 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та, в подальшому цей строк було продовжено, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, при розв`язанні клопотання прокурора, суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилятиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачена до застосування запобіжного заходу не мала тісних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, джерела заробітку, а також постійного місця мешкання в м. Харкові, на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачена може переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, продовжити злочинну діяльність, тому, суд вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій строком на 60 днів.
Заперечення обвинуваченої та її захисника проти клопотання прокурора, суд оцінює критично, оскільки фактичні обставини, на які посилається захисник та обвинувачена, не спростовують обставини, які дають підстави вважати щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177,197, 199, 314- 316, 376, 383,384, 395 КПК України, суд, -
В судове засідання викликати прокурора, потерпілу та її законного представника, обвинуваченого та його захисника.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27)
Строк дії ухвали до 14 червня 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя- ОСОБА_1
Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3