ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3652/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

затриманого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз - за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Від захисника відмовився, що підтверджується протоколом від 06.07.2018 р. (а.с.38).

Відповідно до положень ст.54 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.

Заслухавши сторони та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання належить задовольнити з наступних підстав.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0006018 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2018, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності, а саме: 26.11.2002 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 04.03.2004 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 186, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, 03.01.2007 звільнений умовно-достроково з Божковської виправної колонії Полтавської області з невідбутим строком 2 роки 8 місяців; 02.04.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 7 років, 18.12.2014 звільнений з Коростенської виправної колонії Житомирської області по відбуттю покарання; 26.02.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.04.2018 Київською місцевою прокуратурою № 2 скеровано до Дарницького районного суду м. Києва обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, 06.07.2018 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував у парку «Привокзальний», що за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3, де помітив сплячого громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей час у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_7 та впевнившись, що останній спить та за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу взяв чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Иокіа 1280» чорного кольору та сумку чорного кольору, вартість яких досудовим розслідуванням встановлюється, де знаходилися ліхтарик чорного кольору, одеколон «Ауоп 8роіт», вартість яких досудовим розслідуванням встановлюється, грошові кошти у сумі 2 400 грн. 00 коп., та речі, що не становлять матеріальної цінності для потерпілого, а саме: паспорт громадянина України, закордонний паспорт та пенсійне посвідчення на його ім`я, три банківські картки, ключі, блокнот та квитанції, а всього майна, що належить ОСОБА_7 на загальну суму 2 400 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_4 , з зазначеним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований на проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий: 26.11.2002 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 04.03.2004 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 186, 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, 03.01.2007 звільнений умовно-достроково з Божковської виправної колонії Полтавської обл. з не відбутим строком 2 роки 8 місяців; 02.04.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 7 років, 18.12.2014 звільнений з Коростенської виправної колонії Житомирської обл. по відбуттю покарання; 26.02.2018р. Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.04.2018 Київською місцевою прокуратурою № 2 скеровано до Дарницького районного суду м. Києва обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

06.07.2018, о 16:05 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

07.07.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В порядку ст.177 КПК України встановлені ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може: переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, знаючи та розуміючи про можливість отримання реального строку позбавлення волі, так як ніде в м. Києві офіційно не працює. Крім цього, ОСОБА_4 притягнутий до кримінальної відповідальності не вперше, обізнаний про направлення обвинувального акта стосовно нього до суду, однак продовжує вчиняти злочини проти власності, сподіваючись на поблажливість суду. Підозрюваному добре відомі процедура виконання покарання, проходження іспитового строку та наслідки його порушення, однак належних висновків для себе не робить, про що свідчить вчинення протягом нетривалого часу нових злочинів проти власності; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, так як вчинив злочин середньої тяжкості оскільки за характером вчиненого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , є майновим злочином та оскільки останній не працевлаштований та не має жодного джерела прибутку, що характеризує останнього як особу схильну до вчинення злочинів, та в подальшому намагатиметься злочинним шляхом здобути собі майнові блага за для власного проживання та існування.

З огляду на викладене та враховуючи суворість можливого покарання, характер і конкретні обставини інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає доведеним існування вищевказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України щодо переховування від органу досудового розслідування або суду та щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності.

До підозрюваного, ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим і не зможе стримати останнього від учинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, про те з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б бути поручителями відсутні.

Також, до підозрюваного ОСОБА_4 , не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що останній не буде його дотримуватися оскільки не має постійного місця роботи в м. Києві, однак для утримання родини та з метою забезпечення власного існування може вчинити новий злочин.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року наголошено на тому, що питання про арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду: прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканості можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування |від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою... При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом...(рішення В. проти Швейцарії, 14379/88 від 26.01.1993 року).

Крім того, відповідно до постанови пленуму верховного суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» застава замість тримання під вартою щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжких насильницьких злочинів чи злочинів у складі організованих груп, а також щодо рецидивістів та осіб, які раніше намагались ухилитися від правосуддя, може застосовуватись лише у виняткових випадках.

Сукупність вищенаведених обставин, висока суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, та високий ступінь існуючих ризиків дають підстави вважати, що жоден із вищевказаних більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим, зокрема і з вищенаведених підстав щодо кожного з них, і зазначені обставини в їх сукупності вказують на існування суспільної потреби у позбавленні волі та виправдовують застосування такого винятково суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до положень ч.3 та п.1) ч.4 ст.183 КПК України, належить визначити в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140960 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 03 вересня 2018 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 год. 05 хв. 06.07.2018 р.

У разі внесення застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140960 грн., на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації України в місті Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру №2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Проголошення повного тексту ухвали призначено на 12 год. 40 хв. 10 липня 2018 року.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: