Справа № 453/431/18
№ провадження 1-кп/453/85/18
В И Р О К
іменем України

09 жовтня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, фізичної особи-підприємця, раніше несудимого, депутатом не являється,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 24.03.2018 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи у належному йому житловому будинку, що у АДРЕСА_1 , під час розмови із своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив ОСОБА_4 двома руками за волосся намагався витягнути її з будинку на вулицю. Для цього обвинувачений ОСОБА_5 обома руками умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_4 у спину, внаслідок чого вона впала на плитку колінами. Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 припинила його з потерпілою ОСОБА_4 неповнолітня дочка ОСОБА_6 , яка побачила скоєне і почала просити батька про припинення таких протиправних дій. Проте, через деякий час обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, обома руками умисно почав тягнути потерпілу ОСОБА_4 за волосся по підлозі та сходах, внаслідок чого остання отримала удари по спині. У результаті завданих ударів обвинувачений ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 30.03.2018 року, спричинив потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на голові та тілі.
Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про відшкодування майнової шкоди,- не заявлявся.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення не визнав та вказав, що він дійсно 24.03.2018 року ввечері знаходився у належному йому житловому будинку, що по АДРЕСА_1 . У будинку також знаходилася його вже колишня дружина ОСОБА_4 та їх малолітня дочка ОСОБА_6 .. Близько 20 год. 00 хв. між ним з колишньою дружиною виник конфлікт, оскільки остання спровокувала сварку, однак під час такого конфлікту він їй жодних тілесних ушкоджень не наносив і такого не пам`ятає. Тому не вважає себе винним в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден на її голові та тілі, а, відтак, не може нести за це відповідальність. Просив суд закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю у його діях складу злочину.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його вина знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду кримінального провадження і стверджується наступним.

Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні у встановленому чинним КПК України порядку надала покази, згідно з якими вона ввечері 24.03.2018 року разом із малолітньою дитиною повернулися додому, що у АДРЕСА_1 . У будинку знаходився уже її колишній чоловік ОСОБА_5 , з яким у них виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин. У цей час він вирішив вигнати її з будинку, для чого обома руками схопив за руки та почав тягнути по сходах і підлозі. На це надійшла їх дитина та почала просити батька припинити такі дії. ОСОБА_5 на деякий час схаменувся, однак як тільки дитина пішла в іншу кімнату, він продовжив свої дії, а саме знову схопив її, однак уже за волосся, та почав тягнути по сходах і підлозі, після чого, на її крики, зупинився. Під час того, як обвинувачений ОСОБА_5 тягнув її по підлозі та сходах, вона отримала удари по спині та голові.

Допитана у судовому засіданні у порядку, визначеному чинним КПК України, в якості свідка малолітня ОСОБА_6 надала покази, згідно з якими вона ввечері 24.03.2018 року була присутня у житловому будинку свого батька ОСОБА_5 у с. Труханів Сколівського району Львівської області, куди приїхала разом із матір`ю. Перебуваючи у своїй кімнаті на другому поверсі, вона почула крики матері, на котрі вибігла з кімнати на перший поверх та побачила, що батько за руки тягне матір у бік дверей, щоб вигнати з будинку. Вона просила батька припинити такі дії, на що він послухав, однак уже через деякий час вона, знаходячись у своїй кімнаті, знову почула крики матері та збігла на перший поверх, де побачила, що батько тягнув матір за волосся по підлозі у бік вхідних дверей, щоб її вигнати.

Окрім ґрунтовних показань потерпілої та малолітньої свідка з приводу пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та їх відповідності зібраним матеріалам кримінального провадження, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться наступними дослідженими у ході судового розгляду кримінального провадження доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_4 від 24.03.2018 року про вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

- висновком судово-медичної експертизи № 33 від 30.03.2018 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлено синці і садна на голові та тілі, які утворилися від дії тупих предметів і тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 3-8 діб до огляду. Синці і садна, усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням;

- протоколом слідчого експерименту від 13.04.2018 року за участі потерпілої ОСОБА_4 та малолітньої свідка ОСОБА_6 , відповідно до якого, у ході проведення зазначеної слідчої дії малолітня свідок показала яким саме чином були спричинені тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 .. Такі показання повністю узгоджуються та є послідовними із показаннями, наданими малолітньою свідком ОСОБА_6 у ході судового слідства.

Виходячи з наведених вище доказів, суд не бере до уваги надані у судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо ненанесення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, оскільки такі, разом із позицією, згідно котрої він нічого не принадує, спрямовані на ймовірне невстановлення судом істини у кримінальному провадженні та на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності. Такі покази обвинуваченого ОСОБА_5 у наведеній частині категорично протирічать зібраним у матеріалах кримінального провадження та дослідженим у ході судового засідання доказам, а основне висновку судово-медичної експертизи № 33 від 30.03.2018 року, який ним-же не оспорювався як належний та допустимий доказ, хоча відповідне право судом обвинуваченому роз`яснювалось.

Аналіз вказаних вище зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів безперечно свідчить про те, що у діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при визначенні йому міри покарання суд не вбачає.

Пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 66 КК України, при визначенні йому міри покарання суд також не вбачає.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотиви кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, не покаявся та не відшкодував завдані ним збитки. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відповідно судимостей не має, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗ Сколівської РР Львівської області «Сколівська ЦРЛ» не перебуває, є фізичною особою-підприємцем.

Крім того, як вбачається із виконаної органом з питань пробації досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 , результати його оцінки не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, також окремих осіб, а, отже, існує ймовірність виправлення обвинуваченого без застосування реальної міри покарання, у тому числі і й громадських чи виправних робіт.

З урахуванням наведених обставин суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді сплати штрафу.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу обвинуваченого, міру покарання у виді сплати штрафу суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів. Таким чином, суд погодився із позицією прокурора та думкою потерпілої, котрі вважали міру покарання у виді штрафу найбільш доцільною.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат та речових доказів у даному кримінальному провадженні також немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу у дохід держави у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1