Справа № 184/739/18
Номер провадження 1-кп/184/125/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000247 від 26 березня 2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-09.08.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-14.11.2012 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком, остаточно до відбуття 3 роки 8 місяців позбавлення волі; Звільнився 24.02.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяці 17 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2018 року приблизно о 08 год. 40 хв. ОСОБА_3 проходив повз будинок АДРЕСА_3 , де побачив металеві ворота, котрі були підперті до стіни гаражу, котрий розташований поруч з вказаним будинком, та у ОСОБА_3 з корисливих спонукань виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих воріт належних ОСОБА_6 .

В цей же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи таємно, умисно, з корисливих спонукань, повторно, за допомогою громадянина ОСОБА_7 , який не був обізнаний про протиправність дій ОСОБА_3 , застосувавши фізичну силу, викрав металеві ворота загальною вагою 200 кілограм, вартість котрих відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1785-18 від 11.04.2018 року складає 1520 грн.

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1520 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду показання про те, що він дійсно 12 березня 2018 року зранку перебуваючи біля будинку №2 по вул. Айвазовського в м. Покров Дніпропетровської області помітив металеві ворота, які були приперті до гаражу, розташованому поруч з вказаним будинком. Він вирішив викрасти ці ворота та за допомогою свого знайомого ОСОБА_7 , який не був обізнаний про його злочинні дії, переніс їх з місця скоєння злочину і намагався продати за 300 грн. Злочин він вчинив з корисливих спонукань, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі. Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та в судовому засіданні просив у потерпілої ОСОБА_6 вибачення за свій вчинок.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про те, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України та вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставини, які пом`якшують його покарання за відсутності обставини, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, новий злочин вчинив маючи непогашену у встановленому порядку судимість, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та чекає на народження четвертої дитини, від своєї співмешканки ОСОБА_10 , за якою також здійснює догляд, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.185 ч.2 КК України.

Разом з тим, враховуючи характер вчиненого злочину, ненастання тяжких суспільно-небезпечних наслідків, вище вказані дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілої по справі, які пробачила обвинуваченого та просила його суворо не карати, суд доходить висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки таке покарання, на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

В кримінальному провадження цивільний позов заявлено не було.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на проведення судової-товарознавчої експертизи у розмірі 572 гривні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Речовий доказ: гаражні металеві ворота, що передані під схорону розписку потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у її власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні.

До обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_11