Справа № 686/235/18
03 серпня 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, водій мотоцикла «Suzuki GSX-R600» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
- переломів 10-11-го ребер зліва, перелом лівої ключиці, крововилив задньої поверхні грудної клітини зліва на рівні 9-10 ребер, лівої надключичної ділянки з переходом на передню поверхню грудної клітини зліва, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;
- крововиливи внутрішньої поверхні лівого стегна з переходом на лівий колінний суглоб та на ліву гомілку, внутрішньої поверхні лівого гомілково-ступеневого суглобу за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_7 , порушив вимоги пп. 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .
Винність ОСОБА_7 в скоєнні злочину підтверджуються сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.
В судовому засіданні ОСОБА_7 свою винуватість у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за вищевказаних обставин, що призвела до зазначених наслідків визнав повністю, пояснивши порушення ПДР власною неуважністю. Щиро розкаявся у вчиненому.
Вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди підтвердив в суді потерпілий ОСОБА_5 . Винуватим у ДТП вважає ОСОБА_7 . Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Факт отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в результаті дій ОСОБА_7 підтверджується даними висновку експерта № 829, за підсумками якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_7 , який допустив порушення вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 вищевказані тілесні ушкодження.
Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі, суд знаходить винуватість обвинуваченого в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ст. 337 КПК України, доведеною повністю.
Юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , за ст. 286 ч.1 КК України визнано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, одружений, позитивно характеризується. Також, суд враховує думку потерпілого, який в ході судового розгляду кримінального провадження просив не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, повністю визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З врахуванням таких обставин, які значно пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (повне визнання вини, щире каяття, вперше притягнення ОСОБА_7 , до відповідальності), позицію потерпілого щодо основного та додаткового покарання, а також досудову доповідь, згідно якої виправлення ОСОБА_7 , без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та він не становить високої небезпеки для суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання у виді штрафу без позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки вищевказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
На думку суду дана міра покарання є справедливою, необхідною і достатньою для запобігання вчинення винним правопорушень у майбутньому.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.
Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати.
Цивільний позов прокурора, який ОСОБА_7 не визнав, підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Отже, цивільний позов ОСОБА_5 на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, а саме: 5764 грн. (що є загальною сумою: 1464 грн. витрат за зберігання мотоцикла на спец майданчику ХФ ДП МВСУ «Інформ-Ресурси» м. Хмельницький пров. Коцюбинського, 33, що підтверджується квитанцією № 21 від 17.08.2017 року, та 4300 грн. витрат вартості набору імплантів для остеосинтезу, що підтверджується квитанцією №ПН147 від 25.07.2017 року ), як такий, що частково визнаний цивільним відповідачем ОСОБА_7 , підлягає задоволенню повністю.
Цивільний позивач ОСОБА_5 також просив суд стягнути спричинену моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., яку цивільний відповідач ОСОБА_7 визнав частково в сумі 5000 грн., підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до абз. 2 п. 5 цієї ж постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи, що діями ОСОБА_7 було завдано шкоду здоров`ю потерпілого, який переніс оперативне втручання, тривалий час проходив лікування, після отриманої травми досі знаходиться на обліку у лікаря-травматолога, час лікування триватиме до відновлення функцій пошкодженої ноги, в подальшому потерпілий потребує реабілітації, з урахуванням його психоемоційних переживань, понесених внаслідок отриманої травми, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідного часу та зусиль, направлених для їх відновлення, суд вважає доведеним факт спричинення йому діями обвинуваченого моральної шкоди.
З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини справи, принцип розумності та справедливості (ст. 3, ч. 3 ст. 23 ЦК України), суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_7 на відшкодування вказаної шкоди підлягає сума у розмірі 20 000 грн.
Відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
Крім того, з ОСОБА_7 підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення: транспортно-трассологічної експертизи по справі в сумі 1484 грн. 40 коп., що підтверджується довідкою № 319 А від 28.08.2017 року; автотехнічної експертизи по справі в сумі 3961 грн. 60 коп., що підтверджується Актом № 4879/17-26 від 14.09.2017 року; та додаткової автотехнічної експертизи по справі в сумі 3961 грн. 60 коп., що підтверджується Актом № 6837/17-26 від 12.12.2017 року.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора Хмельницької місцевої прокуратури задовольнити повністю.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 8541 (вісім тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 00 коп.
Застосований ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме мотоцикла марки «Suzuki GSX-R600», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з позбавленням права розпорядження та користування власником ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: