АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1157/2018 Категорія КК: ч. 2 ст.186 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010819 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м.Києві, раніше судимого:

вироком Тульчинським районним судом Вінницької області від 02.03.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

вироком Староміського районного суду м. Вінниця від 10.10.2007 року за ч. 2 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; вироком Староміського районного суду м. Вінниця від 13.11.2008 року за ст. 186 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, за ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та 2 місяці;

вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.10.2012 року за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 02.06.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.186 КК України,і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5(п`ять років).

У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3(три) роки,якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки,згідно ст.76 КК України.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.186 КК України,і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, 31.08.2016 року приблизно о 01 годині 50 хвилин ОСОБА_6 з ОСОБА_7 прямували у напрямку станції Київського метрополітену «Шулявська», а саме проходили біля будинку №54/1 по проспекту Перемоги у м. Києві. В цей момент ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернули свою увагу на раніше не відомих їм ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які сиділи зліва від них на лавці та спілкувались між собою. У цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке знаходилось у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 при собі.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розподіливши між собою злочинні ролі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направились у сторону, де перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 підійшов до них з переду, а ОСОБА_6 підійшов з іншого боку. Перебуваючи біля ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 вирвав з руки ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Microsoft», вартістю 3299 гривень 90 копійок, який належить ОСОБА_10 , після чого передав його ОСОБА_6 , який стояв збоку, та взявши до рук вказаний телефон, сховав його до своєї наплічної сумки. Передавши ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Microsoft» IMEI (1): НОМЕР_1 , IMEI (2): НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, звернувся до ОСОБА_10 з вимогою передати йому грошові кошти, які на його думку знаходились у нього при собі, після чого останній дістав з лівої кишені своїх шортів грошові кошти в сумі 20 гривень та передав їх ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3319 гривень 90 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить пом`якшити призначене йому покарання, а також на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.2015) зарахувати йому строк відбування покарання з 31 серпня 2016 року по дату розгляду апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що ніякої змови та домовленості з ОСОБА_7 у нього не було. ОСОБА_7 сам підійшов до потерпілих, про що він з ними розмовляв йому не відомо, оскільки він знаходився трохи у стороні, після чого потерпілі пішли, а ОСОБА_7 передав йому телефон та він усвідомив, що сталось. Ще не розібравшись що робити та не зрозумівши, що сталось, він побачив працівників поліції та злякавшись через те, що у нього знаходиться невідомий йому телефон, він злякався і почав тікати від працівників поліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що він сприяв слідству та суду, щиро кається, знаходячись в СІЗО він поніс достатнє покарання за свій вчинок.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 ніким не оскаржено, а тому вирок суду в цій частині не переглядається.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, та прийшов до законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, його відношення до скоєного, фактичних обставин провадження, характер вчиненого правопорушення, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому на більш м`якого покарання є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, при апеляційному розгляді також не встановлено підстав для призначення більш м`якого покарання.

Доводи апеляційної скарги про зарахування ОСОБА_6 до строку відбування покарання тримання під вартою з 31.08.2016 року по дату розгляду апеляційної скарги на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.2015) із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі також є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки вказана норма закону втратила чинність з 21.06.2017 р. у відповідності з Законом України № 2046-VIII від 18.05.2018 р.

А відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. у справі № 1-799 дію нормативно-правових актів в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року у кримінальному провадженні № 0010819 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4