Пр.1-кп/337/328/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого базову середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1)15.11.1993 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, 46-1 КК України (в ред. 1960) до 2 р. 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна з відстрочкою виконання вироку на 2 роки. Перегляд вироку 01.07.1994 року Шевченківським районним судом відстрочку відмінити та направити до ВТК загальною режиму на 2 р. 6 міс.. Звільнився 25.03.1996 з Перевальської ВК Луганської області на підставі Указу президента України про Амністію від. 20.02.1996;

2)28.04.1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 19.02.2000 з Оріхівської ВК № 88 Запорізької області по відбуттю строку покарання;

3)17.07.2001 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 196-1 КК України (в ред. 1960) до 1 р. позбавлення волі. Перегляд вироку 19.11.2001 Оріхівським р/с Запорізької області, вважати засудженим за ст. 395 КК України до 6 міс. арешту. Звільнений 06.12.2001;

4)22.01.2003 року Шевченківським районним судом за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 186, 70 КК України до 7 р. позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 07.08.2009 з Оріхівської ВК № 88 по відбуттю строку покарання;

5)08.04.2010 Шевченківським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 КК України до 4 р. позбавлення волі. Звільнений 18.10.2013 року з Каменської ВК № 101 по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2018 року приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту «Універсам» по пр. Ювілейному, зі сторони ринка «Ювілейний» в м. Запоріжжя, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше не відомого йому ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, завдав останньому один удар кулаком в обличчя, чим спричинив ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 745 від 20.06.2018: «Закритий перелом нижньої щелепи справа в області її кута та зліва між 2 та 3 зубами зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин в області правої щоки у ОСОБА_4 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як 21 день».

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушенення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. Пояснив суду, що 09.05.2018 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту «Універсам» по пр. Ювілейному, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше не відомого йому ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, завдав останньому один удар кулаком в обличчя. Просить суворо не карати, в скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив суду, що 09.05.2018 року обвинувачений ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження, з приводу чого він проходив лікування, яке в подальшому, обвинувачений відшкодував частково. Просив суд строго обвинуваченого не карати.

Сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у вчиненні яких суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, відбував покарання реально а місцях позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу немає, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття останнього, а також відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі за ч.1 ст.122 КК України.

Крім того, з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, думки прокурора, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити, йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1