ЄУН 174/668/18
н/п 1-кс/174/222/2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2018 року м. Вільногірськ
Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , законного представника малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей- ОСОБА_7 , уповноваженого підрозділу органів Національної поліції- ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську клопотання прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про поміщення неповнолітнього до приймальника-розподільника для дітей відносно :
малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 7-А класу Вільногірської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4, проживає: АДРЕСА_1 , який не досягши віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечні діяння, які мають ознаки, передбачені ч.3 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України,-
В обґрунтування зазначив, що під час досудового слідства встановлено, що 09.08.2018 р., близько 08.00 год. неповнолітній ОСОБА_9 , 2002 року народження, вступивши у злочинну змову разом з малолітнім ОСОБА_5 , 2005 року народження, який за своїм віком не є суб`єктом даного злочину та не підлягає відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, а також виключає своєю присутністю ознаку співучасті у даних злочинах, по ініціативі та пропозиції останнього, прийшли до домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння під приводом попити води, проникли до будинку, де ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, а саме за допомогою фізичної сили та дерев`яної палиці та фрагменту цеглини, нанесли потерпілому ОСОБА_10 близько п`яти ударів в область голови з правої сторони та тулуба, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 сумісними зусиллями повалили потерпілого ОСОБА_10 , на підлогу та за допомогою шкіряного ременя, мотузки та мережевого шнура електричної бритви зв`язали руки потерпілому ОСОБА_10 , та за допомогою рушника зав`язали рот потерпілому. Після чого, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на заволодіння чужого майна, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , заволоділи майном належним ОСОБА_10 , а саме: грошовими коштами у розмірі 415 грн.
ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, проживає у багатодітній родині разом з батьком, мати дитини позбавлена батьківських прав, навчається у школі за програмою інклюзивної освіти, має схильність до девіантної поведінки, протягом 2016 - 2018 р.р. систематично залишав місце проживання на період до кількох діб, міг знаходитися у м.Вільногірськ та за його межами, часто втікає до матері, яка мешкає у різних населених пунктах, під час навчального процесу порушував правила поведінки у школі, має багато знайомих, схильних до асоціальної протиправної поведінки, залучає до такої поведінки інших дітей. Заходи впливу, які вживалися родичами, педагогами, соціальними працівниками, мали або дуже короткотерміновий ефект або взагалі ніякого ефекту. Оскільки вік та стан здоров`я не перешкоджає поміщенню ОСОБА_5 до приймальника - розподільника, неповнолітній іноді вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, його поведінка не є контрольованою, за місцем проживання не має міцних соціальних зв`язків, вчинив суспільно-небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, у зв`язку з чим є підстави вважати, що знаходячись на свободі, малолітній ОСОБА_5 може продовжити свою протиправну діяльність та почати переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Просить помістити малолітнього ОСОБА_5 у приймальник-розподільник для дітей ГУ НП в Дніпропетровській області на строк 30 днів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, пояснив, що малолітній не має сталих соціальних зв`язків, оскільки батько не має належного впливу на сина, останній часто покидає місце проживання, бродяжить, проживає у матері, яка позбавлена батьківських прав, тому залишити неповнолітнього під наглядом батька неможливо. Причетність ОСОБА_5 до вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджується зібраними по справі доказами, вважає наявними зазначені ним ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому просить клопотання задовольнити.
Малолітній ОСОБА_5 пояснив, що дійсно з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , заздалегідь взявши з собою палку та цеглину, за пропозицією ОСОБА_9 , прийшли до потерпілого, щоб розібратися, бо дівчата, з яким вони спілкуються, скаржилися, що цей дід до них пристає. ОСОБА_9 заскочив в будинок, де між ним та потерпілим зав`язалася бійка, казав, щоб він також вдарив діда цеглиною по голові, але він не зміг цього зробити. Потім забрали у потерпілого гроші, та на його машині поїхали до дівчат, щоб з`ясувати, чи дійсно дід стосовно них вчиняв такі дії, але в м.Вільногірськ машина заглохла, поки намагалися її завести, приїхали працівники поліції. Пропонував ОСОБА_9 діда не зв`язувати та щоб він сам керував машиною, але він на це не погоджувався. Все це вчинив на пропозицію ОСОБА_9 , сам би на це ніколи не пішов. Проживає у гуртожитку з батьком, мачухою та сестрами, стосунки у них доброзичливі, його ніхто не ображає. Його мати позбавлена батьківських прав, але він за нею дуже сумує, тому іноді без дозволу батька, бо боявся, що він його не відпустить, їздив до матері. Батька іноді не слухається, бо більше слухає своїх друзів, які, як вже зрозумів зараз, дають йому погані поради. Навчається в школі, в класі має друзів. Іноді поводив себе погано, не слухав вчителів, виражався нецензурними словами, бо на той час думав, що це «круто». Зараз так не вважає, свою поведінку після того, що сталося, переоцінив та зрозумів, що вчинив дуже погано, розуміє, що за таке можна потрапити до в`язниці. Має де вчити уроки, які провіряє батько. Просить не направляти його до приймальника-розподільника, хоче залишитися з своєю сім`єю, буде слухатися батька, навчатися у школі та добре себе поводити.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_11 клопотання не підтримав, пояснив, що про обставини вчинених його сином дій йому відомо зі слів сина та працівників поліції. Вважає, що син прийняв участь у вчиненні цих дій під негативним впливом свого старшого товариша. Син є проблемною дитиною, по характеру неврівноважений, дуже підпадає під вплив друзів, часто негативний, не завжди його слухав, уходив з уроків, бо не міг їх висидіти необхідний час, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, проходив лікування у психіатричному відділенні лікарні у м. Дніпро. До цього син навчався у інтернаті, але дуже просився жити з ним, тому забрав його до своєї сім`ї. Вважає, що має вплив на дитину та може контролювати його поведінку, вчинене син усвідомлює, жалкує, вважає, що він може виправитися без його ізоляції від сім`ї, тому просить не поміщати сина до приймальника- розподільника.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечує, пояснив, що не згоден з кваліфікацію дій по даному кримінальному провадженню по ч.3 ст.187 КК України, вважає, що за направленістю умислу ОСОБА_9 , його дії слід кваліфікувати за ст.186 або 185 КК України. Під час спілкування з малолітнім ОСОБА_5 переконався, що він усвідомлює вчинене, правдиво розповідає про обставини суспільно-небезпечного діяння, він особисто насильницьких дій щодо потерпілого не вчиняв, а при послідуючому проведенні досудового розслідування та призначення психологічної експертизи буде встановлено, чи вчинив він ці дії під впливом старшого за віком співучасника. Вважає, що поміщення ОСОБА_5 до приймальника-розподільника не буде сприяти його виправленню, а лише нашкодить дитині, тому вважає клопотання передчасним та просить у його задоволенні відмовити.
Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 залишила вирішення клопотання на розсуд суду та пояснила, що сім`я ОСОБА_12 перебувала на обліку у службі, батьки були позбавлені батьківських прав, але в послідуючому батько у цих правах поновлений в судовому порядку. Дитина проживає з батьком, але хлопчик дуже прив`язаний до матері, яка не бажає змінювати свою поведінку, маніпулює дитиною, обіцяючи йому, що поновить свої батьківські права, але нічого для цього не робить. Будь-яких повідомлень, зокрема з навчального закладу щодо незадовільної поведінки ОСОБА_5 до Служби не надходило. Не може сказати, чи має батько достатній вплив на дитину, тому вирішення клопотання залишила на розсуду суду.
Представник сектору ювенальної превенції Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 клопотання підтримала, пояснила, що неповнолітній ОСОБА_5 перебував на обліку у відділі до 2013 р. в зв`язку з тим, що бродяжив. Також, надходили скарги щодо прогулів навчання в школі, вчинення крадіжок, в зв`язку з чим батька у минулому році притягували до адміністративної відповідальності по ст.184 КУпАП. Також, встановлені факти вживання неповнолітнім спиртних напоїв, батьки намагаються здійснювати на неповнолітнього виховний вплив, але позитивних результатів це не дає.
Вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано основоположне право на свободу та особисту недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві й кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції, перелік яких є вичерпним.
Згідно пункті 1 (с) статті 5 Конвенції, особу може бути позбавлено свободи у разі , якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно п. 1 (d) ст. 5 Конвенції, затримання неповнолітнього можливо на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу.
Відповідно до ч.4 ст.499 КПК України, за наявності достатніх підстав вважати, що особа, передбачена статтею 498 цього Кодексу, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, вона може бути поміщена у приймальник-розподільник для дітей на строк до тридцяти днів на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої за клопотанням прокурора згідно з правилами, передбаченими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя, суд зобов`язані відмовити у поміщенні особи у приймальник-розподільник для дітей, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що особа може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, та що жоден із більш м`яких заходів не може запобігти цьому.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», приймальники-розподільники для дітей - спеціальні установи органів Національної поліції, призначені для тимчасового тримання дітей віком від 11 років. У приймальники-розподільники для дітей діти поміщаються за рішенням суду. У приймальники-розподільники для дітей поміщаються діти, які: 1) досягли 11-річного віку та щодо яких є достатньо підстав вважати, що вони вчинили суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, і які не досягли віку, з якого за таке діяння особи підлягають кримінальній відповідальності, на строк, визначений слідчим суддею, судом у постановленій у кримінальному провадженні ухвалі про поміщення особи у приймальник-розподільник для дітей.
Таким чином, виходячи аналізу вказаних норм, особа може бути поміщена до приймальника-розподільника за одночасного існування наступних умов: наявності достатніх підстав вважати, що особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, за яке КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що особа може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та що жоден із більш м`яких заходів не може запобігти цьому.
Разом з тим, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що на теперішній час ступень тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, об`єктивними судово-медичними даними не підтверджена, а стороною захисту кваліфікація суспільно-небезпечного діяння по ч.3 ст.187 КК України оспорюється.
Крім цього, прокурором та представником сектору ювенальної превенції Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 не надано будь-яких об`єктивних даних на підтвердження обставин, зазначених прокурором у поданні щодо схильності неповнолітнього до асоціальної та девіантної поведінки, зокрема, бродяжництва, а як встановлено в судовому засіданні, залишення неповнолітнім місця проживання без дозволу батька було пов`язано з його прив`язаністю до матері, яка позбавлена батьківських прав та проживає окремо та страхом дитини не отримати дозволу батька на її відвідування.
Також, суд критично оцінює твердження прокурора про відсутність у неповнолітнього міцних соціальних зв`язків, оскільки як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній проживає з батьком, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки, контролює поведінку сина та вживає усіх можливих заходів до її поліпшення, сім`я є повною, стосунки у сім`ї доброзичливі, маються належні умови для проживання та навчання дитини, і доказів зворотного прокурором не надано, а порушення неповнолітнім ОСОБА_5 дисципліни у навчальному закладі, на думку суду, може бути пов`язано з його особистими соціально-психологічними рисами характеру, що підлягає з`ясуванню при подальшому проведенні досудового розслідування, оскільки ці обставини входять до предмета доказування по даній категорії справ.
До того ж, відповідно до ч.6 ст.7 Закону України «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх», не підлягають доставленню до приймальників-розподільників діти, які психічно хворі, з явно вираженими симптомами хвороби.
Суд звертає увагу, що відповідно до довідки № 12/912 від 10.08.2018 р., виданої Вільногірською ЦМЛ, ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, однак дані про те, в зв`язку з яким захворюванням, з якого часу, чи може він за станом здоров`я утримуватися у приймальнику-розподільнику, прокурором не надані.
При таких обставинах, суд дійшов висновку, що прокурором не проведено достатній аналіз зазначених ним ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, з врахуванням кримінального провадження та особи неповнолітнього, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародні норми права, в судовому засіданні наявність ризиків, зокрема, можливості продовження неповнолітнім злочинної діяльності та переховування від органів досудового розслідування, прокуратури та суду не доведена, достатні підстави вважати, що малолітнім вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України також відсутні, оскільки на теперішній час ступень тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому об`єктивними судово-медичними даними не підтверджена, тому поміщення неповнолітнього ОСОБА_5 до приймальника-розподільника у даному випадку не буде відповідати меті, встановленій ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», а клопотання є передчасним і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.131,132,176-178,182,193, 194,196, 197, 309, 395, 498, 499, 500 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про поміщення малолітнього ОСОБА_5 у приймальник-розподільник для дітей ГУНП в Дніпропетровській області - відмовити.
На ухвалу протягом 5 днів з дня її проголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Слідчий суддя: підпис ОСОБА_1