Справа № 373/2226/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
його захисника адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі-Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0001086 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, що проживає із жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17.02.2010 за ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого від відбування покарання ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.03.2016 (невідбутий строк 06 місяців 17 днів),

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 186 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, повторно 27.11.2017 близько 19:00 год., перебуваючи в м. Переяслав-Хмельницький по вул. Можайська, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їх ніхто не бачить, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . За допомогою викрутки, віджав металопластикове вікно та проник в середину будинку, де почав шукати цінні речі. Під час вчинення крадіжки обвинувачений був викритий потерпілою ОСОБА_6 . Проте, незважаючи на це, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та з метою безперешкодного завершення злочину до кінця, ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу до потерпілої штовхнув її, від чого вона впала на підлогу. Потім, закривши потерпілій рота рукою почав вимагати у неї 500 грн. При цьому наказав не кричати. Отримавши відповідь, що у будинку грошей немає, він знайшов в ящику комода банківські картки та запропонував потерпілій зняти кошти в банкоматі.

Потерпіла, розуміючи, що обвинувачений може продовжувати застосовувати відносно неї насильство взяла ці картки з рук обвинуваченого і погодилася піти з ним до банкомату. По дорозі до банкомату на вул. Можайській в м. Переяслав-Хмельницький до потерпілої підійшли її знайомі подружжя ОСОБА_7 , яких вона за допомогою мобільного зв`язку певним чином попередила про вчинення відносно неї неправомірних дій. При спробі ОСОБА_8 затримати ОСОБА_4 , останній вирвався та втік.

Продовжуючи свої дії, після 00:00 год. 28.11.2017 (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , пересвідчившись, що в будинку АДРЕСА_3 не горить світло, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їх ніхто не бачить, проник на територію цього домоволодіння. Через вікно проник в середину будинку, де почав шукати цінні речі. Під час вчинення крадіжки обвинувачений був викритий потерпілою ОСОБА_9 . Проте, незважаючи на це, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та з метою безперешкодного завершення злочину до кінця, ОСОБА_4 , демонструючи предмет зовні схожий на ножа, почав вимагати у неї 500 грн. Потерпіла, усвідомлюючи можливість застосування щодо неї насильства дала обвинуваченому 50 грн. Взявши ці гроші, обвинувачений продовжував вимагати гроші саме в сумі 500 грн. Тоді потерпіла пішла до іншої кімнати по гроші і, повернувшись звідти, передала ОСОБА_4 600 грн., віддавши три купюри по 200 грн. Отримавши ці кошти ОСОБА_4 вийшов через вхідні двері з будинку, а грошима розпорядився на власний розсуд.

Такими діями обвинувачений завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на суму 650 грн. 00 коп.

В ході судового розгляду після допиту потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обвинувачений змінив свою позицію та просив здійснювати розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, змінивши порядок дослідження доказів по справі.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 186 КК України, обвинувачений визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення.

Зокрема, показав суду, що дійсно потребував грошей і маючи на меті здійснити крадіжку 27.11.2017 у період часу між 19 та 20 годинами проник через вікно до будинку потерпілої ОСОБА_6 . Під час вчинення крадіжки був викритий нею, але не зупинився і почав вимагати в неї гроші в сумі 500 грн. При цьому, закрив їй рота і просив не кричати, обіцяючи, що не заподіє їй шкоди. Отримавши відповідь про те, що в будинку немає грошей, він знайшов в комоді банківські картки, передав їх потерпілій та сказав, що необхідно їх зняти в банкоматі. По дорозі до банкомату його намагалися затримати сторонні особи, але він втік.

Продовжуючи свої дії, 28.11.2017 після 00:00 год. він через вікно проник до помешкання потерпілої ОСОБА_9 і коли шукав цінні речі, то його виявила потерпіла. Він сказав їй, що йому потрібно 500 грн., вона дала лише 50 грн. і коли пішла в іншу кімнату, він почав йти до виходу з будинку, щоб втікати. Однак, потерпіла вийшла назустріч і передала йому 600 грн., давши три купюри по 200 грн. Забравши гроші він безперешкодно вийшов з будинку через вхідні двері, а гроші витратив в ігрових автоматах.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 будь-яких претензій до обвинуваченого не пред`являли, цивільного позову на стадії досудового розслідування та судового розгляду не заявляли.

Потерпіла ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог закону.

Потерпіла ОСОБА_6 також просила призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог закону, позову до обвинуваченого не пред`являла.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено і є зрозумілим.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло та за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло вчинений повторно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом досудового розслідування обвинувачений давав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин, які лягли в основу його обвинувачення у справі.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 вчинив нові злочини, маючи судимість за умисний злочин.

Судом встановлено, що на день вчинення нового злочину ОСОБА_4 мав не погашену та не зняту судимість, звільнившись з місця позбавлення волі умовно-достроково. Нові злочини вчинив після закінчення строку покарання.

Передбачені ст. 70 КК України правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Таким чином, обвинуваченому слід призначити покарання за ч.3 ст. 186 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, позицію потерпілих, які не мають будь-яких претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі без встановлення іспитового строку.

Цивільних позовів по справі не заявлено. Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішується у відповідності до ст.100 КПК України.

Прокурором було заявлено клопотання до вступу вироку в законну силу залишити запобіжний захід обвинуваченому у виді взяття під варту.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 з 28.11.2017.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: фігурну викрутку із чорною ручкою, що поміщена до ЕП № 4270637, викрутку із білою ручкою, що поміщена до ЕП № 4270653, велику викрутку без ручки, що поміщена до ЕП №4226196, ніж з рожевою рукояткою, що поміщений до ЕП №04736672, ліхтарик помаранчевого кольору, що поміщений до ЕП №04736651 та металевий лом, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч.6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1