Справа № 192/1215/17
Провадження № 1-кп/192/48/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000192, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2016 року, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 24 березня 2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по 24 березня 2017 року; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2017 року вирок залишено без змін, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 березня 2017 року по 20 червня 2017 року;

- 20 грудня 2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по 24 березня 2017 року з 25 березня по 20 червня 2017 року, з 03 травня 2017 року по 20 червня 2017 року, тобто з 10 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року; відмовлено в задоволенні клопотання про застосування амністії; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року вирок залишений без змін за вчинення 20 вересня 2016 року злочину

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 в період часу з 20 лютого на 21 лютого 2015 року, більш точний час та дату під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло та сховище, із корисливих спонукань з метою особистої наживи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи через незачинені двері проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав:

-2 лопати залізні радянського виробництва з дерев`яними рукоятками, вартістю 137 гривень 50 копійок кожна, загальною вартістю 257 гривень 00 копійок;

-2 лопати залізні 2015 року виготовлення з дерев`яними рукоятками, вартістю 264 гривні 00 копійок кожна, загальною вартістю 528 гривень 00 копійок;

-5 металевих ломи, довжиною по 2 м кожен, діаметром 3,5 см кожен, вартістю 110 гривень 00 копійок, загальною вартістю 550 гривень 00 копійок;

-10 металевих арматур діаметром 1 см, довжиною 5 м кожна, вартістю 55 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 550 гривень 00 копійок;

-4 металеві труби (оцинковані), діаметром 50 мм, довжиною 5 м кожна, вартістю 275 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 1100 гривень 00 копійок;

-6 металевих кутників (залізних) розміром 1,5х1,5 см, довжиною 5 м, вартістю 52 гривні 50 копійок кожна, загальною вартістю 315 гривень 00 копійок;

-металевий лист (чавун) від плити твердого опалення з кільцями (юшками) вартістю 135 гривень 00 копійок;

-з`єднання металеві для водопроводу каналізації (коліна) 10 штук вартістю 25 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 250 гривень 00 копійок;

-10 металевих труб (залізних), діаметром 5 см, довжиною 120 см кожна, вартістю 66 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 660 гривень 00 копійок;

-один двигун з холодильника «Дніпро», вартістю 100 гривень;

-2 алюмінієві бідони, ємкістю 40 л, вартістю 560 гривень 00 копійок кожен, загальною вартістю 1120 гривень 00 копійок;

-4 газові конфорки з кухонної плити з термостійкого матеріалу, вартістю 06 гривень 80 копійок кожна, загальною вартістю 27 гривень 20 копійок;

-1 газовий балон, ємкістю 50 л, вартістю 210 гривень 00 копійок;

-металеву тачку «кравчучка», вартістю 114 гривень 00 копійок;

-4 алюмінієвих стелажі розбірні, довжиною 2 м кожен, шириною 1 м, вартістю 125 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 500 гривень 00 копійок;

-1 електричний кімнатний обігрівач «Saturn», вартістю 262 гривні 50 копійок;

-1 трубу залізну, довжиною 3 м, діаметром 60 мм, вартістю 165 гривень 00 копійок;

-1 дерев`яний рубанок, вартістю 145 гривень 00 копійок;

-2 сокири з дерев`яним руків`ям, довжина леза 20 см, вартістю 92 гривні 95 копійок кожна, загальною вартістю 185 гривень 90 копійок;

-3 металеві стамески довжиною 20 см, шириною 2,5-3 см, вартістю 44 гривні 00 копійок кожна, загальною вартістю 132 гривні 00 копійок;

-3 шпателі з легкосплавного сплаву з дерев`яними ручками, вартістю 71 гривня 50 копійок кожна, загальною вартістю 214 гривні 50 копійок;

-4 викрутки (2 плоскі, 2 хрестоподібні), довжиною 20 см, кожна з дерев`яними руків`ями, вартістю 48 гривень 75 копійок кожна, загальною вартістю 195 гривень 00 копійок;

-3 металеві напильники, довжиною по 20 см, шириною по 2 см, вартістю 72 гривні 50 копійок кожен, загальною вартістю 217 гривень 50 копійок;

-металеву (залізну) кришку від баку, діаметром 50 см, вагою приблизно 30 кг, вартістю 200 гривень 00 копійок;

-1 саморобний пристрій для чищення взуття, виготовлений з решітки металевої та 5 кутників розміром 5х5 см, вартістю 100 гривень 00 копійок;

-саморобну підставку металеву під холодильник, вагою 25 кг, вартістю 100 гривень 00 копійок;

-10 оцинкованих водопровідних труб, довжиною 6 м, діаметром 3 см, кожна, вартістю 270 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 2700 гривень 00 копійок;

-4 легкосплавні квадратні труби, розміром 3х3 см, загальною довжиною 220 см з пазами для кріплення частин кухні, вартістю 396 гривні 00 копійок;

-брухт металу, який складався з обрізок металевих труб різної довжини та діаметра, загальною вагою 15 кг, вартістю 45 гривень 00 копійок;

-брухт металу, який складався з металевих кутників різного розміру та довжини, загальною вагою 10 кг, вартістю 30 гривень 00 копійок;

-металевий кутник, розміром 15х15 см, довжиною 220 см, вартістю 320 гривень 00 копійок;

-одяг, а саме: 1 ватяну фуфайку сірого кольору розміром 52-54, 2 штанів спортивного типу (трикотаж) утеплені розмір 52-54, 2 светра зимових шерстяних, розмір 52-54, загальною вартістю 300 гривень 00 копійок;

-резинові чоботи розміром 41, висотою голені 40 см, вартістю 200 гривень 00 копійок;

-1 замок навісного типу «Мотор Січ», вартістю 216 гривень 00 копійок;

-3 накладні замки «Єльбор», вартістю 53 гривні 66 копійок кожна, загальною вартістю 161 гривня 00 копійок;

-лінолеум розміром 2,5х2 м, вартістю 247 гривень 50 копійок.

Також ОСОБА_3 з огородженої території подвір`я, що є сховищем, таємно викрав металеву ємкість об`ємом 30 л, розміром 1,5х2м, вартістю 260 гривень та з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 13 227 гривень 10 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та сховище.

В судовому засіданні 31 січня 2018 року ОСОБА_3 свою вину не визнав, відмовився давати показання, а в судовому засіданні 12 березня 2018 року свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. Пояснив, що ввечері приблизно 20 лютого 2015 року він прийшов до території будинку АДРЕСА_2 . Зайшов до будинку через незамкнені двері та викрав майно, яке перелічене в обвинувальному акті. До будинку та сховища він потрапив вільно, двері не були зачиненими, замки з дверей він не зривав та не пошкоджував їх. Викрадене він вивозив тачкою за декілька спроб та ховав у сусідній хаті. З сумою матеріальних збитків згоден. Цивільний позов визнав частково на суму 13 227 гривень 10 копійок. В частині вимог про стягнення моральної шкоди цивільний позов не визнав.

Крім визнання своєї винуватості, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться також наступними дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні 31 січня 2018 року пояснила, що в АДРЕСА_3 вона має дачу. ОСОБА_3 знає як сусіда, який бував у неї вдома, а тому бачив належне їй майно. В кінці лютого 2015 року з дачі в неї викрали багато майна, а також викрали деяке майно з сараю. Крадіжку вона виявила в 20-х числах лютого 2015 року. Люди в селі говорили, що ОСОБА_3 ходить та продає інструменти, які викрав у неї. Викрадене майно ніхто не повернув, та не вибачався за вчинене. Потерпіла підтримала поданий нею цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_3 20 000 гривень матеріальної шкоди, до складу якої входить 13 227 гривень 10 копійок, визначені експертизою, та 30 000 моральної шкоди. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_3 проник до її будинку шляхом пошкодження дверей, замка та вчинив злочин групою осіб, оскільки самостійно не міг винести таку кількість майна. Вважала, що прокурором безпідставно не було зазначено про цю обставину в обвинувальному акті.

Суд вважає, що показання потерпілої є належним доказом щодо вчинення злочину, оскільки потерпілою підтверджено час, місце його вчинення, зазначено перелік викраденого майна. Стосовно посилань потерпілої щодо проникнення до будинку шляхом пошкодження дверей та замикаючих пристроїв, то суд посилається на те, що проникнення це вторгнення у житло, інше приміщення чи сховище з метою вчинення крадіжки. Воно може здійснюватися як таємно, так і відкрито, як з подоланням перешкод або опору людей, так і безперешкодно, шляхом обману, за допомогою різних знарядь, які дають змогу винній особі викрадати майно із житла, іншого приміщення чи сховища без входу до нього. Спосіб проникнення значення для кваліфікації не має. Якщо в результаті дій, спрямованих на проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища, було знищено чи пошкоджено майно, то винний за наявності для цього підстав може додатково нести відповідальність за ст. 194 КК України.

Оскільки ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення лише за ч. 3 ст. 185 КК України, тому суд вважає, що в цій частині пояснення потерпілої не мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Крім того, відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що підстави для виходу за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення відсутні, а його вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за пред`явленим обвинуваченням підтверджується також наступними доказами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 20 червня 2018 року пояснив, що взимку або на початку весни 2015 року до нього додому приходив обвинувачений та пропонував купити у нього різні інструменти радянського виробництва, які були у вжитку. Свідок придбав у ОСОБА_3 сокиру, два молотка та стоместку. Де взяв ці речі обвинувачений свідку не відомо.

Суд вважає, що показаннями свідка підтверджується винуватість ОСОБА_3 у вчиненому злочині, оскільки частина схожого придбаного свідком майна була викрадена у потерпілої.

Згідно постанови про виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування від 21 березня 2016 року, матеріали по факту крадіжки майна з будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 були виділені в окреме провадження та відомості внесені до ЄРДР 22 березня 2016 року.

Протоколом огляду місця події від 24 лютого 2015 року підтверджується місце вчинення злочину, яким є територія подвір`я та будинок АДРЕСА_2 , а згідно Висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1421-17 по кримінальному провадженню № 0000192 від 23 березня 2017 року залишкова вартість викраденого у ОСОБА_5 майна з урахуванням дефектів та зносу станом на 23 лютого 2015 року становить 13 227 гривень 10 копійок (а.с.120).

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , дослідивши та оцінивши письмові докази в сукупності з відомостями про предмет злочину, яким є майно, що має певну вартість і є чужим для винної особи, і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченими добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є проникнення до житла та сховища.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України не встановлено.

Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади у зв`язку з вживанням алкоголю, синдром залежності, у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який протягом 2016-2017 років вчинив аналогічні корисливі злочини проти власності та вироками Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року та від 20 грудня 2017 року був визнаний винуватим у їх вчиненні з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Також суд враховує наслідки суспільно-небезпечного діяння та те, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у в межах санкції інкримінованого йому діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1,75 КК України відсутні.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року вирок залишений без змін за вчинення 20 вересня 2016 року злочину.

ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину 21 лютого 2015 року, тому суд вважає, що при визначені остаточного строку покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком.

Оскільки обвинуваченого згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року (а.с.63) було тимчасово залишено в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства Юстиції України для можливості його конвоювання до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, тому в строк призначеного покарання слід зарахувати період з 20 грудня 2017 року по день ухвалення даного вироку. В той же час зарахування такого строку за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який втратив силу з 21 червня 2017 року згідно із Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII не можливе, оскільки період перебування ОСОБА_3 в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства Юстиції України не є попереднім ув`язненням в даному кримінальному провадженні.

Також ОСОБА_3 в строк призначеного покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 25 липня 2018 року з розрахунку день за день.

Вирішуючи питання стосовно цивільного позову ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

До початку судового розгляду потерпілою подано цивільний позов, згідно якого вона просить суд стягнути з обвинуваченого 20 000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, з яких 13 227 гривень 10 копійок вартість викраденого майна згідно висновку експерта, а інша частина вартість відновлення дверей та замків, які були пошкодженні під час проникнення до її будинку (а.с.77).

В цивільному позові, який вона підтримала в судовому засіданні, зазначила, що їй завдано матеріальну шкоду з урахуванням інфляції на суму 20 000 гривень у зв`язку з крадіжкою належного їй майна, а також у зв`язку з пошкодженням дверей, замків, які були пошкоджені обвинуваченим, необхідністю їх відновлення. Моральну шкоду оцінила в 30 000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково на суму 13 227 гривень 10 копійок, оскільки не здійснював пошкодження дверей та замикаючих пристроїв.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи вважає, що цивільний позов пред`явлений до ОСОБА_3 слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю чи частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 127 КПК України - шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про розмір матеріальних збитків, які були завдані злочинними діями ОСОБА_3 , суд посилається на те, що згідно Висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1421-17 по кримінальному провадженню № 0000192 від 23 березня 2017 року, залишкова вартість викраденого у ОСОБА_5 майна з урахуванням дефектів та зносу станом на 23 лютого 2015 року становить 13 227 гривень 10 копійок (а.с.120).

Щодо вартості пошкоджених дверей та замків, то ОСОБА_5 надала суду відомості щодо їх вартості, проте згідно пред`явленого обвинувачення судом було встановлено, що ОСОБА_3 не проникав до будинку потерпілої шляхом пошкодження дверей або замикаючих пристроїв будинку.

Тому суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків підлягає частковому задоволенню на суму 13 227 гривень 10 копійок, яка підтверджується висновком експертизи (а.с.120). Інших доказів на підтвердження розміру збитків завданих злочином, який вчинено ОСОБА_3 , потерпіла суду не надала, а суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Вирішуючи питання про стягнення 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, суд посилається на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості, та справедливості.

Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

При визначені розміру моральної шкоди суд враховує ступінь фізичних і моральних страждань позивачки, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

При цьому судом враховується те, що ОСОБА_5 є особою похилого віку, витратила багато часу для розгляду кримінального провадження та цивільного позову, а через вчинення злочину обвинувачем змінився стан її здоров`я та уклад життя, тривалість страждань з 2015 року, а також враховує те, що потерпіла досить емоційно та складно переживає ситуацію, вимушена звертатися до лікарів за медичною допомогою.

З урахуванням отриманих ОСОБА_5 моральних страждань, що виражаються у психічних стражданнях, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з особи, яка є винною в скоєнні злочину в розмірі 3 000 гривень, що на думку суду є достатнім та справедливим. Тому позовні вимоги в частині стягнення 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги за цивільним позовом слід задовольнити частково.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року та остаточно призначити до відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 лютого 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 21 червня 2017 по 25 липня 2018 року з розрахунку день за день.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 13 227 (тринадцять тисяч двісті двадцять сім) гривень 10 копійок на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 3 000 (три) тисячі на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій, захиснику.

Головуючий: суддя ОСОБА_1