"19" березня 2018 р. Справа № 363/2900/17
УХВАЛА
19 березня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000405 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України,
встановив:
прокурор, посилаючись на неможливість закінчення розгляду справи до спливу строків тримання під вартою обвинувачених, клопотав про продовження дії існуючої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з огляду на наявність ризиків ухилення обвинувачених від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, незаконному впливу на свідків, продовження вчинення правопорушень.

Адвокати, посилаючись на дані про особи обвинувачених, які до взяття під варту працювали, тривалий термін їх ув`язнення, відсутність обставин, як б доводили існування ризиків, які значно зменшилися за сплином часу судового розгляду, клопотали про зміну запобіжного заходу з виняткового на домашній арешт.

Обвинуваченні підтримали захисників. Запевняли суд у виконані процесуальних обов`язків.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою закінчується 22 березня 2018 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше не судимі, мають постійне зареєстроване місце проживання на території с. Гаврилівка, мають близьких родичів, з якими постійно проживають, до взяття під варту працювали неофіційно, коли ОСОБА_5 одружений, є інвалідом 3-ї групи, зі слів брав участь в утриманні доньки своєї дружини, а ОСОБА_4 має хворого рідного брата, якому бажає надати допомогу.

За усталеною конвенційною практикою ЄСПЛ сама тільки тяжкість інкримінованого особі злочину по мірі просування судового розгляду, а в цій справі судом письмові докази сторони обвинувачення досліджено й допитано важливих свідків, надалі перестає бути підставою для подальшого утримання особи під вартою.

Отже саме лише тяжкість злочину й загрожуване покарання перестає бути виправданням тривалого утримання особи під вартою. Наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на свідків, ухилення від суду безумовно зменшується по мірі просування судового розгляду.

Безумовно нових і вагомих обставин на користь подальшого існування таких ризиків на даний час у справі не має. При цьому суд звертає увагу на вагомість наявних у справі і досліджених доказів, необхідність проведення ряду додаткових процесуальних і слідчих дій, які потребуватимуть значного часу, для повного і неупередженого судового розгляду.

За таких обставин підстав для продовження виняткового запобіжного заходу тримання під вартою судом не встановлено.

З огляду на зазначене, перевіряючи можливість обрання альтернативного запобіжного заходу, суд вважає можливим обрати щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід домашній арешт за їхнім постійним, зареєстрованим місцем проживання згідно наявних матеріалів справи.

Одночасно на обвинувачених слід покласти виконання обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, в тому числі, заборонивши спілкування обвинуваченим одним з одним.

Підстав для обрання домашнього арешту в певний період доби на даний час судом не встановлено, що буде передчасним.

На підставі викладеного та керуючись статтями 331, 372 КПК України,

ухвалив:

в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити, яким змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , протягом 2-х наступних місяців не відлучатися цілодобово з постійного, зареєстрованого місця проживання за адресою: для ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , для ОСОБА_5 АДРЕСА_2 , без дозволу суду, крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом до суду, прокурора, перебування в приміщенні суду під час розгляду кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 негайно доставити до згаданого місця проживання, оскільки їм заборонено залишати житло цілодобово, і звільнити з-під варти.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконання таких обов`язків:

- цілодобово не відлучатися із вказаного місця проживання кожного з них;

- прибувати за першою вимогою до суду по вказаному кримінальному провадженню;

- утримуватися від спілкування зі свідками по справі й обвинуваченими між собою;

- не відвідувати місця масового відпочинку й розважальні заклади.

Розписку обвинувачених про ознайомлення з покладеними на них обов`язками та зобов`язанням невідкладно прибути до визначеного судом місця проживання долучити до матеріалів справи.

Зобов`язати уповноважений орган Національної поліції негайно поставити на облік обвинувачених, щодо яких застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Копію ухвали направити до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області для виконання згідно вимог ст. 181 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє протягом двох місяців, строк якої закінчується 19 травня 2018 року включно.
Ухвала згідно вимог ч. 2 ст. 392 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскарженою і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя