Справа № 429/6252/12
П О С Т А Н О В А

20 червня 2012 року суддя Павлограградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мицак М.С. розглянувши скаргу приватного обвинувачення ОСОБА_1 за обвинуваченням ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.06.2012 року в суд звернувся ОСОБА_1 та просилв порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3 за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України. У своїй скарзі зазначив, що 02 квітня 2011 року в 21.15 год. ОСОБА_2 ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння, перебуваючи в дитячому парку по вулю Шевченко в м.Павлограді, напроти ТЦ «Гулівер»пдійшли до ОСОБА_1 та ОСОБА_5В, і почали їх ображати. Після чого ОСОБА_2 на ґрунті особистої неприязні завдав ОСОБА_1 удар кулаком в обличчя в область правої брові, а ОСОБА_3 через особисту неприязнь, завдав удару кулаком, в якому був зажатий якийсь металевий предмет, схожий на кастет, в область рота. Від удару ОСОБА_3 ОСОБА_1 впав і втратив свідомість. Коли лежав на землі, без свідомості, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 завдали мені не менше трьох ударів. В результаті дій ОСОБА_6 і ОСОБА_3 ОСОБА_1 було завдано тілесні ушкодження у вигляді забитої рани, в надбрівній області справа, синяки, садна обличчя, травматичний відлом корончатої частини 1-го зуба верхньої щелепи з ліва майже до 1/3, а також струс головного мозку. Вказані ушкодження оцінюються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров»я.

Відповідно до ст. 251 КПК України скарга потерпілого повинна відповідати вимогам ст.ст. 223, 224 КПК України, тобто вимогам, які встановлюються відносно обвинувального висновку та складатися із описової та резолютивної частини.

В описовій частині повинно бути вказано: обставини справи, місце, час, способи, мотиви та наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази зібрані по справі, відомості про потерпілого, пояснення обвинуваченого, наявність обтяжуючих і помякшуючих його покарання обставин. При посиланні на докази обовязково вказуються аркуші справи.

В резулятивній частині наводяться відомості про особу обвинуваченого, коротко викладається суть предявленого обвинувачення з зазначенням статті, яка передбачає даний злочин.

Розглянувши скаргу суд встановив, що дана скарга не відповідає вимогам ст.ст. 223-224 КПК України з наступних підстав.

В описовій частині скарги, при зазначенні обставин справи не розкрито змісту суб`єктивної сторони злочину, не вказано в якій формі вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняли злочин, чи то у формі умислу чи то у формі необережності, відсутні будь-які відомості про мотив злочину, бажані наслідки, в той час як згідно ч.2 ст. 125, ч.1 КК України вина особи у вчиненні вказаних злочинів характеризується тільки умислом.

Крім того, Пленум Верховного Суду України, розяснюючи положення ст.. 223 КПК України, в частині вказівки доказів в обвинувальному висновку, зазначає що під викладенням доказів, що підтверджують обвинувачення розуміється посилання не тільки на джерела доказів, але й наведення їх короткого змісту. Подана скарга містить перелік доказів (покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 и ОСОБА_9, акт СМД) але короткий зміст їх не викладений, що позбавляє суд можливості встановити наявність або відсутність підстав для порушення кримінальної справи.

Також в описовій частині скарги відсутні необхідні дані про потерпілого, зокрема відсутні відомості про його вік. У викладених даних про особу ОСОБА_2 зазначено, що він раніше судимий, але відсутні відомості коли і за який злочин.

Також діям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скаржником дана некоректна юридична кваліфікація, так дії скаржником кваліфікуються як «умышленное легкое телесное повреждение, повлекшее краткострочное расстройство здоровья» але диспозиція ч. 2 ст. 125 КК України, згідно до офіційного видання, російською мовою викладена як «умышленное легкое телесное повреждение, повлекшее кратковременное расстройство здоровья».

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 251 КПК України, суддя, одержавши від потерпілого скаргу з проханням порушити справу, залишає скаргу без розгляду, якщо вона не відповідає вимогам, зазначеним у частині першій цієї статті, та повертає її особі, яка подала скаргу.

Оскільки скарга не відповідає вказаним вище вимогам, то відповідно до ст. 251 ч.1 п.1 КПК України вона підлягає залишенню без розгляду та поверненню на адресу заявника.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 251 ч.1 п.1 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали по скарзі приватного обвинувачення ОСОБА_1 за обвинуваченням ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в порядку ст. 27 КПК України, - залишити без розгляду, як таку, що не відповідає вимогам передбаченим ст.ст. 223-224 КПК України і повернути її ОСОБА_1.

Суддя М.С. Мицак