Справа № 159/3239/18
Провадження № 1-кп/159/328/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілого юридичної особи - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 012 08 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, неодруженого, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 27.08.97 р. Білгород Дністровським міськсудом Одеської області за ч. 3 ст. 81 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 р. позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на строк 1 р.;

2. 21.12.98 р. Білгород Дністровським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 215 3 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 р. виправних робіт;

3. 27.07.99 р. Білгород Дністровським міськсудом Одеської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 р.) із застосуванням ст. 43 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 р. 02 міс. позбавлення волі; звільненого умовно - достроково за постановою Пісчанського райсуду Вінницької області від 27.04.2 000 р. на строк 05 міс., 02 дні;

4. 25.10.01 р. Білгород Дністровським міськсудом Одеської області за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 р. позбавлення волі з іспитовим строком 1 р.;

5. 24.10.02 р. Білгород Дністровським міськсудом Одеської області за ч. 2 ст. 187, ст. 304 КК України із застосуанням ст. 70 КК України до 7 р. позбавлення волі з конфіскацією майна;

6. 31.03.11 р. Білгород Дністровським міськсудом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 7 р. позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 29.07.16 р. по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, повторно вчинив новий умисний злочин проти власності. Так, обвинувачений ОСОБА_4 о 09 год. 27.05.18 р., перебуваючи на території ферми СТзОВ «Дружба», що по вул. Центральній, 2 «а» у с. Бруховичах Ковельського району Волинської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, увівши в оману тракториста СТзОВ «Дружба» ОСОБА_6 щодо правомірності своїх дій, шляхом вільного доступу з території вказаної вище ферми таємно викрав 2 причіп гною масою 7 т, перевізши його трактором під керуванням ОСОБА_6 на свою земельну ділянку, чим спричинив потерпілому юридичній особі - СТзОВ «Дружба» майнову шкоду на суму 3 850 грн..

Вказане вище обвинувачення пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом, складеним 22.06.18 р. слідчим СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що затверджений 25.06.18 р. прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області. Обвинувальний акт надійшов до суду 04.07.18 р..

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування між обвинуваченим та представником потерпілого юридичної особи 21.06.18 р. укладена угода про примирення, що надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

За умовами угоди про примирення обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Потерпілому повністю відшкодовано завдані збитки. Потерпілий до обвинуваченого жодних претензій не має. Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 р. з іспитовим строком.

Представником потерпілого юридичної особи підтверджено в суді повне відшкодування потерпілому обвинуваченим заподіяних злочином збитків шляхом повернення в натурі викраденого майна у повному об`ємі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди для обвинуваченого, відповідає положенням п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого юридичної особи також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню.

Речових доказів у справі немає.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 21 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 180 301 100 012 08 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, укладену між представником потерпілого юридичної особи ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього судом, згідно з положеннями ст. 76 КК України, обовязки:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1