Справа №591/4451/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/397/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2018 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 591/4451/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року за ст.124 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, покарання не відбуте повністю,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 05 червня 2017 року, близько 18 год. 50 хв., перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керував автомобілем «ВАЗ 21053», н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись в м. Суми по ґрунтовій дорозі з боку «блакитних озер» в напрямку вул. Г. Крут, в районі залізничного мосту зневажив безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням транспортного засобу, що призвело до з`їзду з проїзної частини з подальшим перекиданням у річку Псел, чим порушив п.п. 2.1«а», 2.3 «а,б», 12.1, 12.4, 31.1, 31.4, 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України, з яких порушення п.12.1 знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий пасажир автомобіля «ВАЗ 21053» н.з., НОМЕР_1 ОСОБА_11 опинився під водою та помер внаслідок механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів водою при утопленні. Таким чином, зазначені дії ОСОБА_8 спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного ОСОБА_8 за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року та остаточно призначено до відбування покарання у виді 1 року 15 днів позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цим же вироком постановлено строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_8 або з дня його явки до установи відбування покарання.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 червня 2017 року на автомобіль «ВАЗ 21053», н.з. НОМЕР_1 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати; дослідити докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та документи, характеризуючі особу обвинуваченого та підтверджують відшкодування шкоди потерпілому; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.ст.71, 72 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року та остаточно призначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 3 років 15 днів позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій вважає вирок незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зауважує на тому, що розмір добровільно відшкодованих обвинуваченим збитків є неспіврозмірним із завданою потерпілому шкодою, у зв`язку із чим, на думку прокурора, суд необгрунтовано визнав цю обставину такою, що пом`якшує покарання. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину з посиланням на п.1 ч.1 ст.66 КК України вважає однією пом`якшуючою покарання обставиною. Крім іншого, вказує на вчинення злочину обвинуваченим в стані наркотичного сп`яніння, що хоча і було враховано судом при призначенні покарання за ч.2 ст.286 КК України як обставину, що обтяжує покарання, але, на думку прокурора, не було належним чином враховано в сукупності з іншими обставинами, зокрема і тим, що ОСОБА_8 , не маючи посвідчення водія, навичок керування транспортним засобом сів за кермо автомобіля.

Необ`єктивність суду в оцінці даних, які характеризують особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, на переконання прокурора, суттєво зменшила ступінь вини ОСОБА_8 , наслідком якого стало безпідставне застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК України положень ст.69 КК України та дала можливість уникнути йому більш суворого покарання і обумовила постановлення неправосудного рішення у даному кримінальному провадженні.

До початку апеляційного розгляду від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, за змістом яких вважає вирок суду в частині призначення його підзахисному покарання за ч.2 ст.286 КК України законним та справедливим, а тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, встановлених у вироку, грунтуються на доказах, досліджених в порядку ч.3 ст.349 КК України, в тому числі на показах обвинуваченого, який визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України : врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків потерпілому, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, доводи прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про те, що щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України є однією пом`якшуючою обставиною, на думку колегії не є обгрунтованими, оскільки щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, в той час, як активне сприяння розкриттю злочину, означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття. Зазначені обставини не є взаємовиключними, тому відсутні будь-які підстави для твердження про те, що вони являються однією пом`якшуючою обставиною.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України суд вірно визнав вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, покарання за попереднім вироком не відбув, об`єктивних причин його невідбуття не навів, злочин скоїв невдовзі після засудження за скоєння іншого злочину.

Судом також було враховано позицію потерпілого, який просив призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, положень ч.1 ст.69 КК України, суд дійшов висновку, що покарання у виді 1 року позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

Проте, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 , а також дані про його особу, зокрема те, що ОСОБА_8 за час розгляду даного кримінального провадження покарання за попереднім вироком так і не відбув, злочин скоїв невдовзі після засудження за скоєння іншого злочину та у стані наркотичного сп`яніння.

До того ж, суд апеляційної інстанції враховує висновки досудової доповіді Ковпаківського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , отриманого на виконання вимог ухвали Апеляційного суду Сумської області від 29 травня 2018 року, згідно якої ризик ймовірності скоєння обвинуваченим повторного кримінального правопорушення високий, серйозності наслідків своїх протиправних дій не усвідомлює, будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, ухилявся від його відбування так і не приступивши до відпрацювання, в результаті чого відносно ОСОБА_8 було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, виправлення обвинуваченого неможливо без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції від суспільства.

Добровільне відшкодування обвинуваченим завданої злочином шкоди, яке місцевий суд обгрунтовано визнав пом`якшуючою покарання обставиною у сукупності з даними обставинами, істотно не знижують ступінь вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо неспіврозмірності відшкодованої обвинуваченим шкоди з завданою потерпілому, на переконання колегії суддів, є слушними.

За таких обставин призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі ставлять під сумнів виправлення обвинуваченого та досягнення мети заходу примусу, а тому доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 в цій частині є обгрунтованими, вмотивованими та такими, що заслуговують на увагу колегії суддів.

Допущена судом першої інстанції невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст.409 КПК України тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення в частині призначеного покарання та ухваленню в цій частині свого вироку на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, покарання за попереднім вироком не відбув, злочин скоїв невдовзі після засудження за вчинення іншого злочину. Враховує колегія суддів і висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого неможливо без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції від суспільства, а також, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 настала смерть потерпілого.

Крім того, апеляційний суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що для досягнення мети виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 слід призначити йому покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України у мінімальному її розмірі у виді 3 років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку із тим, що ОСОБА_8 не отримував такого права та на підставі ст.ст.71, 72 К України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і постановити свій вирок.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст.71,72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року і остаточно призначити до відбування покарання у виді 3 років 15 днів позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.