Справа № 175/1971/18
Провадження № 1-кс/175/522/18
У Х В А Л А
іменем України

25 травня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000595 від 23.05.2018 року, у рамках якого було подано клопотання,
В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 23 травня 2018 року приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_5 перебував поблизу будинку АДРЕСА_1 , де у недобудованому будинку, який не має даху та в якому не встановлені вхідні двері і вікна, побачив алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів та алюмінієву миску. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення вищевказаного майна.

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник до вищевказаного недобудованого будинку та з метою доведення свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна до кінця, з метою подальшого транспортування, почав виливати воду з вищевказаного алюмінієвого бідону.

В цей час, з будівлі, що також розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вийшла потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 , побачивши останню, проявляючи несподівану короткочасну агресію, раптово, взяв в руку ніж, що належав потерпілій ОСОБА_6 і знаходився поруч із бідоном та з метою доведення свого корисливого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, виражаючись в бік потерплої ОСОБА_6 нецензурною лайкою та погрожуючи застосуванням насилля небезпечного для життя чи здоров`я, направився в сторону останньої, тим самим застосував психічне насильство та подавив волю потерпілої ОСОБА_6 до опору.

Потерпіла ОСОБА_6 , сприймаючи погрози ОСОБА_5 реальними та вважаючи ніж, який ОСОБА_5 тримав у руці, як предмет що являє собою небезпеку для її життя чи здоров`я, забігла до приміщення будинку з якого вийшла та зачинила вхідні двері з внутрішньої сторони.

Подавивши волю потерпілої ОСОБА_6 до опору, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій корисливий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, взяв у руки вищевказані алюмінієвий бідон і алюмінієву миску та покинув місце вчинення злочину, а саме територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_5 викрадене майно помістив до автомобіля марки «Ford Transit», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким керував на момент вчинення кримінального правопорушення, після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 , матеріальний збиток.

Автотранспортний засіб після проведення огляду було доставлено до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 38, складено 23.05.2018 року було складено протокол .

З огляду на викладене можливо прийти до висновку, що без використання зазначеного транспортного засобу - автомобіль марки «Ford Transit», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , зареєстрований на громадянку ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 ), вчинення кримінального правопорушення було неможливим чи надто складним та саме його використання гр. ОСОБА_5 сприяло досягненню кінцевої мети кримінального правопорушення відкритому викраденні чужого майна, з погрозою із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Слідчий вважає, що автомобіль марки «Ford Transit», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вилучений 23.05.2018 року та на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 знаходиться у власності ОСОБА_7 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є ризик вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини в наслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, а також заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, встановив наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, а також гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковій формі, що знаходяться на банківський рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що метою застосування арешту тимчасово вилученого майна є збереження речових доказів. Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на вказане майно, вважає за необхідне накласти арешт на зазначене слідчим майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони розпорядження та користування майном, а саме на: автомобіль марки «Ford Transit», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , зареєстрований на громадянку ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 ).

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1