КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4537/18
Провадження № 1-кс/552/2150/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захзисника ОСОБА_6 розглянув клопотання старшого слідчого відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина України, уродженця смт. Диканька Полтавської області, який має середню освіту, неодруженого, має на утриманні дитину 2017 року народження, офіційно не працевлаштованого, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Клопотання обґрунтовував тим, що досудовим розслідуванням установлено, що 18 травня 2018 року приблизно після 14.00 ОСОБА_5 з ОСОБА_7 в приміщенні приймальні офісу Полтавського осередку Соціалістичної партії України, що на першому поверсі будівлі за адресою: вул. Соборності, 54, м. Полтава з`ясовуючи , які претензії має ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , в ході сварки використовуючи перевагу у фізичній силі, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, сидячи за столом ОСОБА_7 раптово наніс один швидкий удар кулаком в район лівого плеча ОСОБА_8 , який сидів за столом правіше від нападника, внаслідок чого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на підлогу. Після того, як потерпілий впав на підлогу, ОСОБА_7 підійшов до нього та наніс два удари кулаками в район потилиці. Коли потерпілий ОСОБА_8 спромігся встати з підлоги, ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, потім наніс один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя. Далі ОСОБА_7 своїми руками взяв за потилицю потерпілого ОСОБА_8 , після чого, різко підтягуючи останнього до себе, наніс удар коліном однією із своїх ніг в район грудної клітини потерпілого, однак, у зв`язку із тим, що той притиснув свої руки до грудної клітини, то коліно ОСОБА_7 пройшло поміж рук потерпілого ОСОБА_8 та потрапило в праву частину щелепи потерпілого.

Після вищевказаних ударів ОСОБА_7 , до ОСОБА_8 швидко наблизився ОСОБА_5 , який усвідомлюючи злочинний характер дій ОСОБА_7 , поділяючи його протиправний намір на насильницьке видалення ОСОБА_8 з приміщення приймальної Полтавського осередку Соціалістичної партії України, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приєднався до дій ОСОБА_7 щодо побиття потерпілого, схопив ОСОБА_8 за руки та смикнув їх до низу, одночасно висунувши потерпілому вимогу в образливій формі опустити руки та не піднімати їх, таким чином короткочасно утримував їх в такому положенні, унеможливлюючи потерпілому закривати руками голову та чинити супротив ОСОБА_7 , чим перешкоджав здійснювати самозахист ОСОБА_8 від побиття ОСОБА_7 .

В той самий момент, коли ОСОБА_5 схопив ОСОБА_8 за руки та смикнув їх до низу, ОСОБА_7 , який знаходився за спиною ОСОБА_5 , наблизився до потерпілого та із-за спини ОСОБА_5 наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя та один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя.

Після нанесення цих ударів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виштовхали потерпілого ОСОБА_8 із приміщення приймальні Полтавського осередку Соціалістичної партії України в коридор, а самі залишилися у приміщенні приймальні Полтавського осередку Соціалістичної партії України.

Проте, дещо пізніше ОСОБА_7 та ОСОБА_5 наздогнали потерпілого ОСОБА_8 поблизу центрального виходу з вказаної будівлі, де продовжили виштовхувати потерпілого ОСОБА_8 вже з вказаної будівлі. У ході цих дій до потерпілого ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_5 та наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого та один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя потерпілого, примусивши таким чином ОСОБА_8 залишити зазначену будівлю.

За викладених обставин, внаслідок спільних, узгоджених протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 507 від 21.05.2018, № 624 від 22.06.2018, № 765 від 19.07.2018, потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

- закритого ангулярного перелому нижньої щелепи справа, зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми головного мозку, які утворилися від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини (коліно) в тому числі і у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, та які згідно з висновком експерта № 507 від 07.06.2018 кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (п. 2.2.1.; 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» передбачених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року),

- синця шкіри лівого надпліччя які утворилися від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, та які згідно з висновком експерта № 507 від 07.06.2018 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» передбачених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України.

07.08.2018 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст.122 КК України,при цьому 08.08.2018 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що за місцем вказаного ним мешкання він не проживає та його дійсне місце знаходження не відоме.

Посилаючись на тяжкість вчиненого злочину, а також те, що у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні соціальні зв`язки в місті він ніде не працює, за місцем мешкання останній не з`являється, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочині, у тому числі корисливих, а також враховуючи, що 08.08.2018 року ОСОБА_5 було оголошено в розшук, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання. просили його задовольнити з підстав, що викладені у клопотанні. Прокурор наполягав на тому, що ОСОБА_5 переховувався від слідства.

ОСОБА_5 не згоден із клопотанням, пояснив, що він не переховувався від проведення досудового розслідування , що не отримував повідомлення слідчого про виклики до слідчого.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід не пов"язаний з позбавленням волі- домашній арешт.

Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Установлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст.122 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , а також його додаткового допиту в якості потерпілого, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , а також його додаткового допиту в якості свідка, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , а також додатковою судово-медичною експертизою, що була проведена на основі слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка.

Слідчий , як на підставу застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається на те, що останній ніде не працює, немає засобів для існування, переховується від слідчого.

Статтею 177 КПК України передбачено: ч. 1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Ч.2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено , що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріали клопотання не містять жодного доказу того, що ОСОБА_5 переховується від слідства, що він - незаконно впливає на свідків та потерпілого та в подальшому може таке вчинити, що за наявності відсутності засобів для існування може вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому слідчий та прокурор не взяли до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, що він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, працює без офіційного працевлаштування.

Взагалі клопотання не містять жодних матеріалів, які стосуються особи підозрюваного ОСОБА_5 , які б характеризували останнього з негативної сторони та давали би підстави вважати про наявність ризиків та в подальшому можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та потерпілого, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Сама по собі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст.122КК України не є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

При цьому слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 був затриманий в приміщенні міського управління поліції, що свідчить про те, що він не переховувався від слідства.

Ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено , що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 122 КК України передбачає відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину та карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже санкція ч. 1 ст. 122 КК України не входить до критеріїв, визначених у ч. 2 статті 183 КПК України , за якими можливе застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, дані про його особу, наявність на утриманні малолітньої дитини слідчий суддя дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.. 177, 178, 179,183, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частковою

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1). прибувати за кожною вимогою слідчого суду, прокурора та суду у встановлений у вимозі час.

2) не відлучатися за межі м.Полтава без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції профілактичного нагляду за підозрюваним з метою запобіганню спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового слідства та суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали про застосування даного запобіжного заходу доручити співробітникам відділення №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що згідно ч.2 ст.179 КПК України в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Термін, на який встановлені ці обов`язки 60 днів з дня винесення ухвали , до 12 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1