Справа № 159/2730/18
Провадження № 1-кп/159/271/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001093 від 17.05.2018, на підставі угоди про примирення відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодно, Тячівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 21 квітня 2018 року, близько 20 год. 00 хв., погодившись на усне прохання потерпілого ОСОБА_5 , зняти з його банківської карти ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , кошти, в присутності останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою введення пін-коду, який надав потерпілий, непомітно для ОСОБА_5 таємно викрав кошти в сумі 1600 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 , 21 квітня 2018 року, близько 20 год. 20 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: м. Ковель, вул. Грушевського, 2, Волинської області, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_5 , завідомо знаючи про наявність коштів на банківській карті ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , керуючись метою заволодіння коштами останнього, привласнив банківську картку, чим незаконно заволодів офіційним документом ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_4 , повторно, 22 квітня 2018 року, в обідню пору доби, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись єдиним умислом на заволодіння чужим майном, маючи доступ та знаючи про наявність залишку коштів в сумі 547,61 грн. на банківській карті ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , всупереч волі потерпілого, перебуваючи в приміщенні продуктового магазину «Прем`єра», який розташований за адресою: м. Ковель, вул. Міцкевича, 39Б, двома трансакціями розрахувався вказаною картою за товар, тим самим таємно викрав кошти на суму 66,50 та на суму 41,85 грн., а також знаходячись в приміщенні супермаркету «Наш Край», що по вул. Грушевського, 10 в м. Ковелі однією трансакцією розрахувався вказаною картою за товар, чим самим таємно викрав кошти на суму 32,21 грн.

Продовжуючи свої протиправні дії, керуючись єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , 23 квітня 2018 року, в обідню пору доби, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи доступ та знаючи про наявність залишку коштів в сумі 407,05 грн. на банківській карті ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , всупереч волі потерпілого, перебуваючи в приміщенні продуктового магазину «Прем`єра», який розташований за адресою: м. Ковель, вул. Міцкевича, 39Б, двома трансакціями по 47 грн. кожна розрахувався вказаною картою за товар, тим самим таємно викрав кошти на суму 94 грн. Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Ковель, бульвар Л.Українки, 42, за допомогою введення пін-коду, шляхом зняття готівки з вказаної карти таємно викрав кошти в сумі 200 грн., а також знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою введення пін-коду, шляхом зняття готівки з вказаної карти, таємно викрав кошти в сумі 100 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 534,56 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа.
Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185КК України та ч.1 ст. 357 КК України.

За умовами укладеної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях, щиро розкаявся у вчиненому. Відповідно до укладеної угоди, обвинувачений повністю відшкодував потерпілому завдану кримінальними правопорушеннями матеріальну шкоду, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого немає.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, ствердив добровільність укладення угоди про примирення і не заперечив проти її затвердження, погодився на призначення узгодженого покарання.

Потерпілий та прокурор вважають, що угода підлягає затвердженню.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено злочини, які згідно ст. 12 КК України віднесені до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, укладення угоди ініційовано одночасно з боку потерпілого та обвинуваченого.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 357 КК України та відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. 70 КК України.
Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода про примирення не суперечить вимогам ст. 471 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджуються із принципами призначення покарань.

У відповідності до вимог ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України, не порушують права, свободи та інтереси сторін, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.3-7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 29 травня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.05.2018 за № 0001093.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покаранням більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні: довідку про рух коштів по банківській карті ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0001093.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1