Категорія: ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, українець, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч.1 ст.186 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 19 серпня 2017 року близько 13.35 год., знаходячись в приміщенні магазину «Все від 1 гривні», що розташований по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_8 , яка в цей час виконувала робочі завдання та не стежила за його злочинними діями, таємно викрав мобільний телефон марки «LG» моделі «D-690», вартість якого згідно висновку експерта №540 становить 1 842 гривні 50 копійок, проте, в подальшому був викритий потерпілою, після чого розуміючи, що його злочинні дії викриті, утримуючи викрадене майно в руках, вибіг із приміщення магазину «Все від 1 гривні», таким чином відкрито викрав зазначений мобільний телефон, належний ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, 19 серпня 2017 року близько 15.30 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Ева» №1602 ТОВ «РУШ», який знаходиться за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 11, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги працівників торгового закладу, повторно, таємно викрав із полиці магазину туалетну чоловічу воду марки «Версаче Пур Ом» вартістю 1199, 00 гривень, належну ТОВ «РУШ», чим спричинив матеріальну шкоду ТОВ «РУШ» на вказану вище суму.

Він же, 16 жовтня 2017 року близько 21.30 год., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину «Салют» за адресою: м. Луцьк, бульвар Дружби Народів, 3, намагався повторно таємно викрасти із торгового прилавку дві упаковки сиру «Парміджано Реджано» загальною вартістю 263, 80 гривень, а саме: взяв вказаний товар із холодильника для зберігання та продажу сиру та проніс його через касовий вузол, чим вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 був помічений та затриманий працівниками магазину «Салют».

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, в той же час, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність а невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Вказує на те, що суд, застосовуючи до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, не врахував дані про особу обвинуваченого, не вирішив питання про підготовку досудової доповіді. Не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 вчинив ряд злочинів середньої тяжкості. Після повідомлення йому про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України, вчинив замах на крадіжку. Н зважаючи на працездатний вік, ОСОБА_7 не працює, матеріальні збитки відшкодовані не в повному обсязі. У зв`язку з цим, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки 6 місяців; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з мотивів викладених в ній та просив її задовольнити, обвинуваченого, який її заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, виконавши усі дії, які були необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, тому апеляційний суд розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, зокрема те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за поведінкою та способом життя характеризується задовільно, спритними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг на його поведінку не надходило, завдані ним збитки відшкодував частково.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тобто, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України та обґрунтовано звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з покладенням на нього обов`язків в межах двохрічного іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.

Що стосується доводів прокурора про те, що під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції суддя не вирішив питання про підготовку досудової доповіді, то вони не заслуговують на увагу, оскільки згідно п. 6 ч. 3 та ч. 5 ст. 314 КПК України прийняття рішення про складання представником органу пробації досудової доповіді є правом суду, а не обов`язком.
А тому підстав для скасування вироку, з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 17.10.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_9