Справа №:755/7555/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного 17.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001449, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и в :
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, як умотивоване тим, що 2 слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва (адреса 2 СВ відповідно до наказу прокурора м. Києва Р. Говди від 20.04.2018 № 52 «Про визначення місць розташування органу досудового розслідування слідчих відділів управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва» - м. Київ, вул. Каунаська, 3-В) проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом зловживання службовим становищем та ухилення від сплати податків посадовими особами ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», що призвело до істотної шкоди державним інтересам.

В ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено ряд підприємств які задіяні в злочинній схемі, а саме: ПАТ «Уманьавтодор» (7).

Так, під час аналізу фінансово-господарської діяльності даного підприємства, встановлено, що у вересні 2011 року Служба автомобільних доріг у Київській області () провело тендерні торги на «будівництво автодороги Р-30, від вулиці Генерала Наумова (м.Київ) до житлового масиву Романівка (м.Ірпінь)» на суму 117 810 000 грн.

Переможцем тендерних торгів визначено ПАТ «Уманьавтодор» (7).

Встановлено, що афілійованою особою ПАТ «Уманьавтодор» (7) на час проведення тендеру був і являється на даний час ОСОБА_4 , який в 2010 році очолював Державну компанію «Автомобільні дороги України», у зв`язку з чим і була застосована процедура закупівлі у одного учасника.

В подальшому вказана автодорога від вулиці Генерала Наумова (м.Київ) до житлового масиву Романівка (м.Ірпінь) була повністю профінансована та побудована.

У 2012 році, після здачі вказаної автодороги в експлуатацію та її офіційного відкриття, посадові особи Служби автомобільних доріг у Київській області () та ПАТ «Уманьавтодор» (7) вступили в злочинну змову з метою розкрадання бюджетних коштів та повідомили, що у процесі будівництва виникли додаткові обсяги робіт, які технічно та економічно пов`язані з основним вищевказаним договором і тому доцільно щоб будівництво зазначеної автодороги продовжувало ПАТ «Уманьавтодор» (7).

У зв`язку з викладеним, Служба автомобільних доріг у Київській області () у вересні 2012 року проводить додатковий тендер на «будівництво автодороги Р-30, від вулиці Генерала Наумова (м.Київ) до житлового масиву Романівка (м.Ірпінь) (залишки робіт та додаткові роботи)» на суму 65 720 869 грн.
Після вищевказаного тендеру афілійованими особами ПАТ «Уманьавтодор» (7) на протязі 2012-2018 років, на посаду директора та головного бухгалтера даного підприємства назначаються «підставні» особи з неблагонадійних сімей, які жодного відношення до діяльності даного підприємства не мають, а лише надали свої паспортні дані та поставили підписи в установчих документах за грошову винагороду.

Після отримання вказаних грошових коштів, ПАТ «Уманьавтодор» (7) виписало податкові накладні на Службу автомобільних доріг у Київській області (), які підписувались підставними особами, а саме: ОСОБА_5 (іпн НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (іпн НОМЕР_2 ), ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_3 ), які в різний період «займали» посади директора та головного бухгалтера ПАТ «Уманьавтодор» (7).

Зокрема, встановлено та допитано колишнього головного бухгалтера ПАТ «Уманьавтодор» (7) ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_3 ) та директора ПАТ «Уманьавтодор» (7) ОСОБА_6 (іпн НОМЕР_2 ), які повідомили що жодних фінансово-господарських операцій на даному товаристві не здійснювали, договірних відносин з підприємствами контрагентами не укладали та нікого не уповноважував діяти від свого імені.

Також, встановлено та допитано кінцевих беніфіціарних власників ПАТ «Уманьавтодор» (7), а саме зановників ТОВ «Центр Архітектури» () ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_4 ) та ОСОБА_9 (іпн НОМЕР_5 ), які повідомили що у зв`язку з скрутним економічним становищем зареєстрували дане підприємство за грошову винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності. Жодних фінансово-господарських операцій ні на ТОВ «Центр Архітектури» (), а ні на ПАТ «Уманьавтодор» (7) товаристві не здійснювали, договірних відносин з підприємствами контрагентами не укладали та нікого не уповноважував діяти від свого імені.

Крім цього, в ході допиту громадянина ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_4 ), встановлено що він у зв`язку з скрутним економічним становищем зареєстрував на своє ім`я ряд підприємств за грошову винагороду, а саме: ТОВ «Прустія» (), ТОВ «Ракленд» (), ТОВ «Бетельгейзе Плюс» () та ТОВ «Дітрікс Груп» (). Жодних фінансово-господарських операцій на вказаних товариствах не здійснював, договірних відносин з підприємствами контрагентами не укладав та нікого не уповноважував діяти від свого імені.

В ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено що підприємства - ТОВ «Прустія» (), ТОВ «Ракленд» (), ТОВ «Бетельгейзе Плюс» () та ТОВ «Дітрікс Груп» () також задіяні в злочинній схемі.

Також, в ході проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що: ПАТ «Уманьавтодор» (код 7) має відкриті банківські рахунки в наступних банківських установах: 1) АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005 ) № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 ; ПАT «ПУМБ» (МФО 334851) № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 ; ПАТ «Айбокс Банк» (МФО 322302) № НОМЕР_11 ; ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» (МФО 305880) № НОМЕР_12 ; ПАТ «РВС БАНК» (МФО 339072) № НОМЕР_13 ; ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ» (МФО 320371) № НОМЕР_14 та № НОМЕР_15 ; АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335) № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 та № НОМЕР_18 ; АТ «Ощадбанк» (МФО 300465) № НОМЕР_19 ; ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) № НОМЕР_20 ; АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» (МФО 313849) № НОМЕР_21 ; АТ "ПРАВЕКС БАНК" (МФО 380838) № НОМЕР_22 ; 2) ТОВ «Прустія» () - ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» (МФО 305880) № НОМЕР_23 ; АТ "ТАСКОМБАНК" (МФО 339500) № НОМЕР_24 ; 3) ТОВ «Ракленд» () - АТ "ПIРЕУС БАНК МКБ" (МФО 300658) № НОМЕР_25 ; 4) ТОВ «Бетельгейзе Плюс» () - ПАT «ПУМБ» (МФО 334851) № НОМЕР_26 та № НОМЕР_27 ; ПАТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ» (МФО 305880) № НОМЕР_28 ; 5) ТОВ «Дітрікс Груп» () - ПАТ "СБЕРБАНК" (МФО 320627) № НОМЕР_29 , № НОМЕР_30 та № НОМЕР_31 .

У слідства є достатні підстави вважати, що грошові кошти, які розміщені на вказаних рахунках, є предметом та доказом розслідуваних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 212 КК України, тобто здобуті злочинним шляхом, зокрема ,постановою прокурора від 21.05.2018, їх визнано речовими доказами, а тому заявник просить накласти на них арешт у світлі мети визначеної п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Указує прокурор і на те, що не застосування арешту може призвести до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
В свою чергу, враховуючи положення ст.ст. 22, 26, 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, тож дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку прокурора, приходжу до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак, слід ураховувати, що необхідність арешту майна з ціллю досягнення тієї чи іншої мети з переліку визначених ч. 2 ст. 170 КПК України є можливим лише у разі наявності обставин визначних абз. 2 ч. 1 ст. 170 того ж Кодексу, яка передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У цій ситуації, реальну можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження грошових коштів у разі не застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження доведено не було.
За матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що грошові кошти, які знаходяться на вказаних рахунках набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичними особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.
Наявність постанови прокурора з цього питання не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Тотожного висновку дійшов і Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 30.05.2017 у справі №752/4897/17 указавши, що при арешті майна з підстави визначеної п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України «висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом» та у справі № 757/54015/17-к (ухвала від 11.10.2017), а саме зауваживши, що «наявність постанови про визнання майна, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, речовими доказами у кримінальному провадженні, не встановлює обов`язок слідчого судді або суду у накладенні арешту на вказане майно.
При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом».
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного 17.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001449, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 364 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:40 год. 30.05.2018.

Слідчий суддя: ОСОБА_1