Справа № 496/940/18
Провадження № 1-кс/496/1324/18
УХВАЛА
про продовження тримання під вартою

10 серпня 2018 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 13.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до шести місяців, в межах строку досудового розслідування.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.03.2018 року, в темний час доби, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, діючи навмисно, повалив ОСОБА_7 на землю, після чого наніс йому не менше двох ударів кулаком правої руки в область обличчя та тулуба. Згідно лікарського свідоцтва про смерть, від 14.03.2018 року, смерть ОСОБА_7 наступила в результаті травматичного шоку, множинного перелому ребер. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 14.08.2018 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, оскільки на даний час не завершено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Крім того, на виконання постанови слідчого про призначення додаткової судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7 від 25.07.2018 року експертом ОСОБА_8 складено висновок експерта № 92 від 26.07.2018-27.07.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 після отримання тілесних ушкоджень, судячи по їх тяжкості, локалізації не міг виконувати самостійні дії, тобто пересуватися без сторонньої допомоги. За даними судово-гістологічного дослідження від 29.03.2018 року у судинах з`явилися лейкоцити, вказаний період від початку пошкоджень до настання смерті ОСОБА_7 складає від 30 хв. до 1 год. Вивченням матеріалів кримінального провадження виникли додаткові питання, для вирішення яких потрібні спеціальні знання у галузі судової медицини, оскільки під час складання висновку експерта № 92 від 13.03.2018-10.04.2018 експертом ОСОБА_8 не було надано відповіді на питання щодо причини смерті ОСОБА_7 , давнини заподіяння виявлених тілесних ушкоджень (одночасно або у різні проміжки часу, тощо). Крім того, висновок експерта № 92 від 26.07.2018-27.07.2018 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не більше ніж за 1 годину до настання смерті та неможливості останнього самостійно пересуватися, повністю протирічить зібраним під час досудового розслідування матеріалам. Встановлено, що свідок ОСОБА_9 13.03.2018 о 00:10 год. виявив на території свого домоволодіння ОСОБА_7 із чисельними тілесними ушкодженнями, який стояв опершись на автомобіль ОСОБА_9 . Останній провів потерпілого до будинку та викликав працівників поліції. Працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибули на місце виклику 13.03.2018 о 01:07 год. О 01:30 год 13.03.2018 за викликом поліцейських на місце прибула 701 бригада Усатівської швидкої допомоги та при транспортуванні потерпілого констатувала його смерть. Враховуючи вказані обставини, 02.08.2018 року прокурором у даному кримінальному провадженні призначено судову-медичну (комісійну) експертизу, проведення якої доручено експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», для проведення якої потрібно не менше 1 місяця. Відтак, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 121 КК України. Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, він не має міцних соціальних зв`язків, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказаний ризик на теперішній час не зник. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти вищезазначеному ризику, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, просили запобіжний захід тримання під вартою змінити на домашній арешт, оскільки вважають, що підозра є необґрунтованою, а прокурором не доведено обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до наступного.

Клопотання відповідає вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України.

Однак, відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Згідно постанови заступника прокурора Одеської області ОСОБА_12 від 07.08.2018 року продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 14.09.2018 року.

14.03.2018 року о 19.00 год. ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

14.03.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.06.2018 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 14.07.2018 року.

Крім того, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.07.2018 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 14.08.2018 року. Станом на теперішній час підозрюваний перебуває під вартою протягом п`яти місяців.

При цьому, відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, у тому числі той факт, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до затримання був працевлаштований у ТОВ «Глобал Сервіс» на посаді менеджера, має вищу освіту та постійне зареєстроване місце проживання.
При цьому, слідчий суддя враховує заперечення захисника, та долучені документи, що свідчать про наявність у останнього місця проживання, та працевлаштування у ТОВ «Глобал Сервіс» на посаді менеджера.
Крім того, слідчий суддя враховує ту обставину, що підозрюваний був затриманий у готелі, в якому проживав, хоча він мав можливість змінити місце проживання і таким чином переховуватися від органу досудового розслідування.
Відповідно до положень ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується із урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина а також відповідно до практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як вбачається із розділу 2.2 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (далі Узагальнення), Суду при розгляді відповідного клопотання про продовження тримання під вартою слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.
При цьому, здійснюючи функції судового контролю, слідчий суддя повинен бути більш уважним щодо перевірки підстав тримання під вартою, обґрунтованості ризиків, а також неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
До того ж, при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою, приймаю до уваги також ту обставину, що протягом п`ятимісячного строку досудового розслідування з обвинуваченим не проведено жодної слідчої дії, і слідчий та прокурор мали достатньо часу для з`ясування причини смерті потерпілого та інших питань, які виникли.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні, та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, достатнім буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає. Натомість наявні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на домашній арешт. Звільнити з-під варти в залі суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області за першою вимогою;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон;

-цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 .

Ухвалу надіслати до Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві для виконання.

Строк дії ухвали до 14 вересня 2018 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області.

Повний текст ухвали буде проголошено о 16.00 год. 13 серпня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1