печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

14.05.2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 в порядку ст. 174 КПК України.
ОСОБА_3 у вимогах даного клопотання просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2018 р. на автомобіль марки «КАМАЗ 53213», д.н.з. номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 » та причеп «KOEGEL AWE 9», д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі « НОМЕР_4 », що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , проживає: АДРЕСА_1 .
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, без достатніх правових підстав. Заяник вказує, що власник майна не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. ОСОБА_7 не є має відношення до розслідуваного кримінального провадження та не вчиняла незаконних дій з застосуванням належного їй майна, та зазначає, що при накладені арешту не було враховано пояснення ОСОБА_8 , а відтак відсутні правові підстави для арешту майна.
У судовому засідання представник власника майна ОСОБА_3 вимоги визначені у клопотанні підтримав, просив задовольнити та скасувати накладений арешт на авбомобіль та причеп.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечили, посилаючись на необгрунтованість поданого клопотання та необхідність подальшого збереження арешту майна.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника власника майна, слідчого, прокурора дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.
Слідчим відділом управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000486 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2017 за фактами таємного викрадення чужого майна та шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.185 та ч. 4 ст. 190 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2017 накладено арешт на автомобіль КАМАЗ 53213 номерний знак НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , який на прав власності належить ОСОБА_9 , проживає: АДРЕСА_1 , причепа KOEGEL AWE 8 номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 який на праві власності належить ОСОБА_9 , проживає: АДРЕСА_1 .
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Отже, ОСОБА_6 є належним суб`єктом звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна на підставі та в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.
Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2017 вбачається, що підставою накладення арешту на автомобіль та причеп є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

27.09.2017 р. постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 автомобіль КАМАЗ 53213 номерний знак НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 та причеп KOEGEL AWE 8 номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 який на праві власності належить ОСОБА_9 , визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000486.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, вирішуючи питання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності достатніх підстав і підозр вважати у відповідності до положень ст. 98 КПК України, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, доводи заявника, що арештоване майно не відповідає вимогам визначеними ст. 98 КПК України є безпідставними і необгрунтованими, та не містять під собою доказового підтвердження.

При цьому, є слушними посилання слідчого у судовому засідання про необхідність подальшого збереження арешту майна належного ОСОБА_6 , оскільки за допомогою даної техніки було здійснено збирання арештованого врожаю, тобто є знараддям вчинення злочину.

Окрім цього, слід зазначити, що із матеріалів провадження № 757/57008/17-к за клопотанням про арешт майна вбачається, що підстави для скасування арешту майна також були включені до апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2017 р.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 30.10.2017 р. апеляційну скаргу залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2017 без змін.

Отже, повторне переоцінювання доказів судом першої інстанції є недопустимим, оскільки обставини на які посилається представник заявника, вже були встановлені та їм надана правова оцінка судом вищої інстанції.

За наведених вище обставин, приходжу до переконання про відсутність підстав для скасування арешту майна, оскільки необхідність у його подальшому збереженні не відпала.

Зокрема, при даних обставинах потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, є співрозмірними між засобами які застосовує і метою яку прагне досягти орган досудового розслідування, а відтак клопотання підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1