Справа № 646/5836/18
№ провадження 1-кс/646/6095/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.18 року м. Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, розлученого, вища освіта, працюючого на посаді поліцейського СПП № 3 ПП ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області, раніше не судимого, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, -
Слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з даним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_5 відповідно до наказу начальника ГУ Національної поліції в Харківській області № 96о/с від 24.04.2018 р. займає посаду поліцейського сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені Головного управління національної поліції в Харківській області, має спеціальне звання старшого сержанта поліції, відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» є представником центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
21.08.2018 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , несучи службу з охорони громадського порядку на території обслуговування, а саме на території станції метрополітену «Південний вокзал» у м. Харкові, під керівництвом начальника сектору патрульної поліції №3 ПП ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 та заступника начальника сектору патрульної поліції №3 ПП ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , разом з поліцейськими СПП № 3 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області старшим сержантом поліції ОСОБА_10 , старшим сержантом поліції ОСОБА_11 зупинили громадянина ОСОБА_12 , який зробив зазначеним співробітникам поліції зауваження про їх неправомірні дії, пов`язані з затриманням невідомого йому чоловіка поблизу турнікету на станції метрополітену «Південний вокзал» у м. Харкові.
Після цього ОСОБА_12 насильно доставлено до кімнати №51 приміщення поліції, яке розташовано у вестибюлі станції метро Південний вокзал м. Харкова. Перебуваючи у вказаній кімнаті поліції ОСОБА_10 завдав ОСОБА_12 удар в груди, від якого останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_10 розпочав наносити йому численні удари ногами по спині, голові, обличчю та кінцівках. Задля спричинення найбільш болісних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 завдав ОСОБА_12 , який лежав на підлозі у кімнаті №51 приміщення поліції, декілька ударів стільцем та металошукачем по спині, голові та кінцівкам, а ОСОБА_9 з метою зламати волю ОСОБА_12 до опору, спричинив удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та прибувший до вказаної кімнати поліції поліцейський СПП № 3 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області сержант поліції ОСОБА_5 , не вжили заходів спрямованих на припинення протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а своєю поведінкою сприяли продовженню ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчиненню кримінального правопорушення.
Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_5 сприяв ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у побитті ОСОБА_12 , під час якого останньому були завдані фізичний біль та тілесне ушкодження, а саме забій грудної клітини зліва.
В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою без застосування застави, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із спричиненням фізичного насильства людині, чиє життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю суспільства., за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що у сукупності свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, характер вчинених кримінальних правопорушень свідчить про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 вважав недоцільним застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що він співпрацює з органом досудового розслідування, з`явився на першу вимогу до слідчого. Питання щодо самостійної явки до правоохоронного органу у нього не виникло. Вважає, що в його діях відсутній кримінальний проступок, жодного удару потерпілому він не наносив, вважає єдиною своєю необачністю те, що не зміг запобігти та попередити злочин, вчинений колегою. Сам він був у стані афекту, не розумів, як себе поводити. Потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, має судимості. На його утриманні перебуває цивільна дружина та її дитина, з якими він разом проживає, а також батько, якому він постійно надає допомогу.
Захисник проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що відсутні підстави у відповідності до ст. 216 КПК України для звернення прокуратури з клопотанням про обрання запобіжного заходу, підозра, пред`явлена ОСОБА_5 є необґрунтованою, активних дій щодо потерпілого він не вчиняв.
Вислухавши сторін кримінального провадження, показання свідка ОСОБА_13 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
10.10.2018 р. у рамках здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що підозрюваного ОСОБА_5 характеризує лише з позитивної сторони, проживає з ним понад року, його батько проживає в іншому місті, з яким підозрюваний спілкується в телефонному режимі.
Про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 свідчать: заява та протокол допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 29.09.2018 р., протокол впізнання за участю ОСОБА_12 , інші докази. Крім того, сам підозрюваний не заперечує своєї участі у подіях, що мали місце 21.08.2018 р., але вважає, що в його діях відсутнє кримінальне правопорушення, при цьому підозрюваний ОСОБА_5 намагається виправдати свої та дії колег перебуванням потерпілого у стані алкогольного сп`яніння та наявністю у останнього судимостей. Але такі пояснення підозрюваного є неприпустимими, оскільки він будучи представником центрального органу виконавчої влади відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Слідчий суддя критично оцінює наданий захисником для огляду відеозапис подій, які мали місце 21.08.2018 р. з посиланням на те, що на відеозапису не вбачається скоєння підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки на наданому відеозапису зображені особи з приховуванням облич, що робить неможливим їх впізнання.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підозра є обґрунтованою.
В рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 п. 1 Конвенції поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" від 13 листопада 2007 року).
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У відповідності до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 178 КПК України.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Суд вважає, що на момент вирішення питання про запобіжний захід щодо ОСОБА_5 встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що обґрунтовується намаганням уникнути відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб, які потребують догляду, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки ОСОБА_5 . При цьому посилання останнього на те, що він постійно надає допомогу батьку, повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 в тій частині, що підозрюваний ОСОБА_5 допомогу батьку не надає, а лише постійно спілкується з ним в телефонному режимі. Щодо утримання неповнолітнього ОСОБА_14 слідчий суддя зазначає, що відсутні правові підстави для утримання ОСОБА_5 дитини, батьком якої він не являється,
- незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, у т.ч. через свої зв`язки в органах державної влади, зокрема шляхом погроз, шантажу та підкупу. Наявність вказаного ризику обґрунтовується обставинами вже вчиненого кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_5 ,діючи у групі разом з поліцейськими, вчиняв протиправні дії, спрямовані на спричинення фізичного болю потерпілому ОСОБА_12 , не вживав заходу по припиненню протиправних дій співробітників сектору,
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Ризик також обґрунтовується тяжкістю та зухвалістю вчинених кримінальних правопорушень та може свідчити про те, що ОСОБА_5 є небезпечним для суспільства та з метою уникнути відповідальності може вчинити новий злочин. Обіймаючи посаду поліцейського сектору, ОСОБА_5 може продовжити знущатись над людьми та підривати авторитет патрульної поліції.
Слідчий суддя вважає, що на момент вирішення питання про запобіжний захід щодо ОСОБА_5 прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_5 вчинив будь-які дії, які б свідчили його спробі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи наведене, наявність зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, обґрунтованість підозри, а також те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш ефективним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та з урахуванням встановлених даних про особу підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доказів того, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятора суду не надано.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 196 КПК України,
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 11.12.2018 р.включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Слідчий суддя: ОСОБА_1