АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001843 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 7 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:
- 11 жовтня 2004 року Дніпровським районним судом міста Києва, за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 22 листопада 2006 року по відбуттю строку покарання;
- 29 квітня 2009 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 років;
- 2 березня 2010 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15 лютого 2012 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 1 місяць 2 дні;
- 10 липня 2012 року Деснянським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений 23 травня 2014 року, відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2014 року на підставі ст. 84 КК України у зв`язку з тяжким захворюванням.
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що 7 лютого 2015 року приблизно о 20-00 год. приїхав на вул. Карбишева в м. Києві, та, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 по зазначеній вулиці, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , що розташована в даному будинку, проник до вищевказаної квартири та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілій ОСОБА_8 , а саме: ноутбук марки «Асус», вартістю 9000 грн.; золоті каблучки загальною вартістю 12000 грн.; грошові кошти 2700 грн.; Фен для волосся вартістю 700 грн.

Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 24400 (двадцять чотири тисячі чотириста) гривень.

Крім того, 10 лютого 2015 року приблизно о 11-00 год. ОСОБА_5 приїхав за адресою: Дарницький бульвар та проходив повз будинку АДРЕСА_4 на вказаній вулиці, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом пошкодження замків вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 проник до вищевказаної квартири та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілому ОСОБА_9 , а саме: Грошові кошти в сумі 5000 грн.; ноутбук марки «НР», вартістю 8000 грн.; Фотоапарат «Нікон», вартістю 800 грн.;

Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 , майнової шкоди на загальну суму 13800 (тринадцять тисяч вісімсот) гривень.
Крім того, 5 березня 2015 року приблизно о 05-00 год. ОСОБА_5 , приїхав на вул. Кибальчича в м. Києві, коли проходив повз будинку АДРЕСА_6 тана даній вулиці у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_7 , та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілій ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 1500 грн.; Айпад 2 вартістю 6500 грн.; золотий браслет вартістю 5000 грн.; золотий браслет вартістю 4500 грн.; золоті сережки вартістю 2000 грн.; срібні сережки вартістю 400 грн.; золота підвіска у вигляді 1 долара США, вартістю 500 грн.; золота підвіска у вигляді підкови вартістю 400 грн.; золота булавка вартістю 700 грн.; 4 золотих ланцюжки загальною вартістю 10000 грн.; 4 золотих хрестика загальною вартістю 7000 грн.; срібний браслет вартістю 500 грн.

Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 , майнової шкоди на загальну суму 39000 (тридцять дев`ять тисяч) гривень.
Крім того, 2 травня 2015 року приблизно о 07-00 год. ОСОБА_5 , приїхав на вул. Астраханську в м. Києві. Коли він проходив повз будинку АДРЕСА_8 по даній вулиці, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_9 , та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілій ОСОБА_11 , а саме: фотоапарат «Олімпус», вартістю 1349 грн., 29 копійок; нетбук «Леново S-205», вартістю 3300 грн.; планшет марки «Векслер», вартістю 1000 грн.; шкіряна сумка чоловіча чорна з коричневим кольорами, вартістю 700 грн; золотий ланцюжок довжиною 50 см., вартістю 3000 грн.; кулон золотий у вигляді черепахи вартістю 5000 грн.; перстень із білого золота вартістю 5000 грн.; обручка золота вартістю 6000 грн.; кільце із сапфіром золоте вартістю 3000 грн.; золоті сережка із жовтого та білого золота вартістю 3000 грн.; кільце золоте вартістю 1000 грн.; сережки золоті з камінням вартістю 6000 грн.; годинник з білим корпусом та шкіряним ременем чорного кольору вартістю 300 грн.
Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 , майнової шкоди на загальну суму 38349, 29 грн. (тридцять вісім тисяч триста сорок дев`ять гривень, 29 копійок).
Крім того, 12 травня 2015 року приблизно о 13-00 год. ОСОБА_5 , приїхав на бульвар Перова в м. Києві, та проходив повз будинку АДРЕСА_8 за вказаною адресою, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_10 , та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілій ОСОБА_12 , а саме: грошові кошти в сумі 900 грн;ноутбук марки «Леново», вартістю 4390 грн.; планшет марки «Хуавей», вартістю 5000 грн.; відеокамера «Соні», вартістю 2000 грн.; золотий ланцюжок довжиною 45 см., 3,5 гр., вартістю 4000 грн.;золотий ланцюжок довжиною 55 см., 8 гр., вартістю 8000 грн.; золотий ланцюжок довжиною 70 см., 3 гр., вартістю 3000 грн.; золотий ланцюжок із елементами жовтого та білого золота, довжиною 45 см., 3 гр., вартістю 3000 грн.; браслет золотий 6 гр., вартістю 6000 грн.; кулон золотий «Вера Надежда Любовь», 1,5 гр., вартістю 2000 грн.; кулон золотий «Звезда Ерцгама», 3,5 гр. вартістю 4000 грн.; кулон з ізумрудом золотий, 1,5 гр., вартістю 3000 грн.; кулон золотий «Блезнеци», вартістю 2000 грн.; кільце золоте, в наборі із золотими сережками та чорною перлиною вартістю 7000 грн.; орден « Червоної зірки », на ім`я ОСОБА_13 , вартістю 4000 грн.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_12 , майнової шкоди на загальну суму 58290 (п`ятдесят вісім тисяч двісті дев`яносто) гривень.
Крім того, 29 травня 2015 року приблизно о 13-00 год. ОСОБА_5 , приїхав на вул. Астраханську в м. Києві, коли проходив повз будинку АДРЕСА_8 за вказаною адресою, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_11 , та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілій ОСОБА_14 , а саме: ноутбук марки «НР» вартістю 4000 грн.; годинник «Тісо», вартістю 7000 грн. з металу жовтого кольору;годинник «Тісо» з металу світлого кольору вартістю 7000 грн.; ланцюжок золотий довжиною 45 см., вартістю 4000 грн.; ланцюжок золотий довжиною 45 см., вартістю 4000 грн.; ланцюжок золотий довжиною 50 см., вартістю 5000 грн.; обручка із золота вартістю 2000 грн.; обручка із золота вартістю 2500 грн.; золоті сережки в кількості 3 пари, загальною вартістю 7000 грн.;срібний комплект в складі з ланцюжок, підвіска, та сережки вартістю 2500 грн.

Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим скористався на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_14 , майнової шкоди на загальну суму 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень.
Крім того, 5 червня 2015 року приблизно о 09-00 год., ОСОБА_5 , приїхав на вул.. Хорольську в. м. Києві, та проходив повз будинку АДРЕСА_12 за вказаною адресою, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_13 , та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілому ОСОБА_15 , а саме: грошові кошти в сумі 13500 грн.,; шуба норкова жіноча кольору рудого кольору вартістю 30000 грн.; дублянка коротка жіноча замшева рудого кольору вартістю 2000 грн.; набір золотих прикрас у вигляді сережок та кільця з жовтого золота із полосою білого золота та камінням цирконію прозорого кольору, вагою близько 17 гр., вартістю 10000 грн.; набір сережок та обручки із жовтого золота із каміння перлин та цирконію, вагою 17 гр. вартістю 10000 грн.; набір з двох сережок із кільцем з жовтого та білого золота із цирконієм, вагою 15 гр., вартістю 9000 грн.; золотий ланцюжок з рулончиком у вигляді «Божої матері», хрестиком та сердечком з золота, вартістю 7000 грн.;золота обручка вартістю 3500 грн.; золотий ланцюжок з білого золота та дві сережки вартістю 7000 грн.; золото пошкоджене вагою 6 гр., вартістю 4000 грн.; шкіряний портфель темно коричневого кольору, на металевих защібках, вартістю 2000 грн.

Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим скористався на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 , майнової шкоди на загальну суму 98000 (дев`яносто вісім тисяч) гривень.
Крім того, 26 червня 2015 року, приблизно о 12-00 год. ОСОБА_5 , поїхав на житловий масив «Березняки», в місті Києві, з метою таємного викрадення чужого майна, в одному з будинків. Коли проходив повз будинок АДРЕСА_4 , у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з однієї з квартир, що розташовані у вищевказаному будинку.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері квартири АДРЕСА_14 , проник до вищевказаної квартири та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належало потерпілому ОСОБА_16 , а саме: ноутбук марки «Асус», вартістю 5000 грн., та кільце з металу білого кольору з камінням вартістю 60 000 гривень.
Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, але невдовзі був затриманий працівниками міліції, та частину викраденого майна, а саме ноутбук марки «Асус», в нього було вилучено.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити вирок в частині призначеного покарання, призначивши покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання та до моменту вступу вироку в законну силу.
Вимоги апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що призначене покарання за даним вироком, на його думку, є надто суворим.
Обвинувачений зазначає про те, що він довгий час перебуває в слідчому ізоляторі, де був обстежений, а згідно з висновками лікарів йому поставлений діагноз: ВІЛ-інфекція 4 клінічна стадія, стадія вторинних захворювань. Його стан здоров`я на даний час відповідає перебігу наявних хронічних захворювань з періодами загострень, що підтверджується відповідними даними, які містяться в матеріалах судового провадження.
Також, обвинувачений зазначає, про те, що він потребує постійного нагляду та складного лікування, яке не може бути надано в місцях позбавлення волі, а в Київському слідчому ізоляторі № 13 лікування не дають, і стан його здоров`я погіршується практично кожен день.
Щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», то обвинувачений зазначає, що перелік хвороб, на які він хворіє, входить та відповідає переліку осіб, які згідно зазначеного Закону, розглядаються судом в першу чергу.
Обвинувачений вказує, що єдиною його надією є те, що при скорішому звільненні з місць позбавлення волі він отримає належне лікування в стаціонарному лікуванні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 звертає особливу увагу на те, що він вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, а також при призначенні покарання суд повинен визнати обставини, які пом`якшують покарання, а саме стан здоров`я.
Також, обвинувачений вказує на те, що судом першої інстанції зараховано його строк затримання фактично до скасування закону, тобто до 21 червня 2017 року, але відповідно до норм КК України закон зворотної дії в часі не має, якщо це погіршує становище обвинуваченого.

Цим же вироком ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 26 червня 2015 року по 18 жовтня 2015 року, та з 11 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року, та вирішено питання речових доказів, цивільного позову та судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначила, що вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, а підстав для задоволення апеляційної скарги немає, захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, вважаючи вирок суду є занадто суворим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.
Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, поєднано з проникненням до житла.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, в апеляції не заперечуються.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про суворість призначеного покарання та неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченому інших даних, які пом`якшують його покарання, то колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції дотримався вище вказаних вимог закону, оскільки врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 15 березня 2009 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності, стан його здоров`я, відповідно до виписного епікризу №203/316, БВК -85 з медичної частини ВК-95 Київської області у ОСОБА_5 наявні тяжкі захворювання, а саме: ВІЛ-інфекція, стадія вторинних захворювань: лімфаденопатія, орофаренгіальний кандіоз, хронічний кандидозний ентероколіт; вторинна залізодефіцитна анемія легкого ступеню; хронічний гепатит змішаного ґенезу (токсичний-вірусний «С»), печінково-клітинна недостатність ІІ ступеню; реактивний панкреатит; хронічний бронхіт; дихальна недостатність І ст.; гіпертермічний синдром; посттромбофлебітичний синдром; варикозне розширення вен нижніх кінцівок ІІ ст., обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, за відсутності обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання щирого каяття, а також стану здоров`я - є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що підтверджується змістом самого вироку щодо ОСОБА_5 .

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, характер дій обвинуваченого та спосіб вчинення злочину, кількість епізодів злочинного діяння, особу обвинуваченого, та інші наявні у провадженні дані, які його характеризують, та вмотивовано обрав ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, і з таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів.

З приводу доводів обвинуваченого про застосування до нього п) г ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році», то колегія суддів вважає, що зазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_5 є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

З огляду на встановлені обставини, на обвинуваченого ОСОБА_5 не поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому обвинувачений не є суб`єктом зазначеного Закону, у зв`язку з чим в цій частині апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про зарахування йому строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту фактичного затримання та до моменту вступу вироку в законну силу, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з вироку місцевого суду, обвинуваченому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою у межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в період з 26 червня 2015 року по 18 жовтня 2015 року, та з 11 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року, з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі № 180/749/16-к, положення ч. 5 ст. 72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК, не можна вважати такими, що визначають «караність» або «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК.
У зв`язку із цим положенням указаної правової норми в редакції Закону від 26 листопада 2015 року N 838-VIII не може надаватися ультра активна дія, яка би забезпечила можливість їх застосування після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми відповідно до Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII.
Водночас, оскільки зазначене вище зарахування не є передбачуваним кримінально-правовим наслідком злочину самого по собі, а безпосередньо обумовлене фактом застосування кримінально-процесуальних заходів (без якого таке зарахування неможливе), то застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII з дати набрання ним чинності щодо періодів попереднього ув`язнення, що мали місце в період дії цієї норми, означає пряму, а не зворотну дію, а тому не порушуватиме положення ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 КК. І лише застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII до періодів попереднього ув`язнення, що тривали до набрання цим Законом чинності, становило би заборонену ч. 2 ст. 5 КК зворотну дію закону.
Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 в частині зарахування йому строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту фактичного затримання та до моменту вступу вироку в законну силу, не підлягає до задоволення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 7 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 - залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

___________________________ ____________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3