У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2322/18

№ 1-кс/183/555/18

05 червня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, без освіти, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 18.04.2004 р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

- 28.09.2005 р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік 6 місяців за вироком Новомосковського міського суду від 18.03.2004, до відбуття остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

- 22.12.2005 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним вироком поглинено вирок Новомосковським міським судом Дніпропетровської області від 28.09.2005, до відбуття остаточно призначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі, з зарахуванням терміну тримання під вартою в період з 29.11.2003 до 18.03.2004. 27.04.2007 р. звільнений з Снігурівської виправної колонії Миколаївської області №5 на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2007 р. , вид: умовно-достроково, не відбутий термін 2 роки 11 днів,

- 20.06.2008 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін покарання у вигляді 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22.12.2005 р., до відбуття остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 16.09.2011 р. звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2011 р., ст. 81 КК України, не відбутий термін 6 місяців 13 днів,

- 11.04.2013 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 09.03.2016 р. звільнений з Синельниківської виправної колонії Дніпропетровської області № 94 у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме в тому, що він 28 березня 2018 р. в обідній час доби знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з будинку АДРЕСА_3 , оскільки йому було відомо, що власник вказаного будинку відсутній за місцем мешкання.

Після чого, через незачинену хвіртку шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де рукою штохнув незакріплене у рамі скло вікна, розташованого зліва від вхідних дверей, через яке проник до приміщення будинку. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: 2 тефлонові пательні вартістю по 176 грн. 52 коп. кожна, металевий казан вартістю 312 грн. 75 коп., болгарку марки «Stern» AG-125R у корпусі синього кольору вартістю 872 грн. 00 коп. Після ОСОБА_8 з викраденим чужим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 1086 грн.87 коп.

Підозра ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання мотивувалатим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів. Також просить врахувати, що до Новомосковського міськрайонного суду направлено два кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, вважає за можливе обрати йому запобіжний захід домашній арешт, так як буде самостійно з`являтися до слідчого.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, буде своєчасно з`являтися до слідчого, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_4 вчиняє кримінальні правопорушення, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

27 квітня 2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, є особою неодноразово судимою, не працює, та підозрюється у вчиненні злочину проти власності.Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інше кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення,але судом встановлю, що ОСОБА_4 з квітня місяця проходить добровільно процедуру відмови від вживання алкоголю та наркотичних засобів та знаходиться в центрі реабілітації благодійної організації «Благодійний фонд «Допомога-Країни», таким чином намагається покращити своє становище у суспільстві, що свідчить про наявність у нього наміру не вчиняти кримінальні правопорушення.

Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 заходу тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 захід домашній арешт, заборонивши строком до 03 серпня 2018 р. залишати цілодобово своє житло за адресою АДРЕСА_2 .

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1