Справа № 317/ 2960/18
№/п 1-в/317/296/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2018 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку в залі суду м.Запоріжжя подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовного - дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янка Дніпровська Запорізької області, гр. України, українця, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1
ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовного - дострокове звільнення ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 засуджений 30.01.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ст.187 ч.3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25.03.2013 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано термін тримання під вартою з 02.07.2013 року по 07.05.2014 року включно, за правилами, передбаченими ст.72 ч.5 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2013 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив два порушення установленого порядку тримання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Стягнення накладене до набуття вироком чинності, було погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 07.06.2014 року. За період відбування покарання допустив 7 порушень установленого порядку відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 5 заохочень.

Своєю поведінкою та ставленням до праці, ОСОБА_5 довів своє виправлення, тому начальник ДУ «БВК (№99)» звернувся до суду із вказаним поданням, яке просить задовольнити.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_4 - підтримав подання начальника установи та просив його задовольнити, оскільки вважає, що ОСОБА_5 заслуговує на застосування відносно нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подання начальника виправної установи, зазначив, що він розкаюється, усвідомлює свою провину. Вважає що довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 вважає подання начальника ДУ «БВК (№99)» передчасним.

Вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника адміністрації виправної установи, суд вважає, що подання начальника ДУ «БВК (№99)» є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджений 30.01.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ст.187 ч.3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25.03.2013 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано термін тримання під вартою з 02.07.2013 року по 07.05.2014 року включно, за правилами, передбаченими ст.72 ч.5 КК України.

Виходячи з цього початок строку : 02.07.2013р., кінець строку:27.08.2020 року

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2013 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив два порушення установленого порядку тримання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Стягнення накладене до набуття вироком чинності, було погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 07.06.2014 року. За період відбування покарання допустив 7 порушень установленого порядку відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 5 заохочень.

На виробництві установи працевлаштований на дільниці «Поліетилен». До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду має цивільний позов на суму 300,00 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни.

Провину у скоєному злочині визнає, але суд робить висновок що з метою поблажливості.

16.09.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді змін умов тримання.

11.01.2018 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить надана на нього характеристика.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1