Справа № 745/766/17р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 рокусмт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000215 від 01.09.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сосниця, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 31.03.2016 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 25 серпня 2017 року близько 16 години, ОСОБА_3 , отримав у тимчасове користування від ОСОБА_7 мотоцикл марки «ИЖ Юпитер 5к» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у законному користуванні останнього, та в подальшому повинен був тимчасово використати вищевказаний мотоцикл та повернути за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 . Однак, 25 серпня близько 17 години ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з метою покращення свого матеріального становища, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , без дозволу останнього, не маючи ані дійсного, ані передбаченого законного права володіти, відчужувати чи розпоряджатися транспортним засобом, всупереч волі власника, незаконно заволодів та продав мотоцикл «ИЖ Юпитер 5 к» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 850 грн., в результаті чого ОСОБА_3 спричинив матеріальних збитків ОСОБА_7 , згідно висновку експертизи № 137 від 12.09.2017 року, на суму 3054,20 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що 25.08.2017 року зустрівся з друзями і поїхали купатися на річку. Після чого вирішили поїхати покупатись в с. Бутівка, Сосницького району, Чернігівської області, а потім він, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поїхали до ОСОБА_7 з яким обвинувачений поговорив і, попросив дозволу покататись на його мотоциклі на, що останній сказав «заправляй і катайся». Коли заправив бак пальним спитав у потерпілого, чи можна забрати мотоцикл, а він сказав, що взагалі хоче його продати та сказав «забирай мотоцикл, а буде можливість продавай» і зійшлись на ціні до 1000 грн., строк за пару днів, а документи він потім віддасть. Після чого поїхали в смт. Сосниця, він мотоциклом, а товариші машиною. Доїхавши до смт. Сосниця мотоцикл зламався і обвинувачений звернув у першу ж вуличку. До нього підійшов гр. ОСОБА_9 , і обвинувачений запропонував забрати мотоцикл на запчастини, на, що останній погодився та віддав гроші в сумі 850 грн. Після чого ОСОБА_3 телефонував потерпілому двічі, але телефон був вимкнений. В цей час зателефонували з роботи, що треба їхати і, він вирішив взяти таксі та поїхав з ОСОБА_11 до потерпілого додому, щоб віддати гроші, але вдома нікого не було. Наступного дня поїхав на роботу. З потерпілим є друзями, товаришують давно, і ОСОБА_7 давав дозвіл на продаж мотоцикла.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 25.08.2017 року близько 16-17 години до нього приїхали обвинувачений разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 . З ОСОБА_3 перебувають у дружніх відносинах років вісім - дев`ять. У власності потерпілого є мотоцикл «Иж Юпитер 5к». Обвинувачений попросив дозволу покататися на мотоциклі на, що потерпілий надав згоду. Після чого, в ході розмови обвинувачений спитав чи не продає він мотоцикл, на, що останній відповів про намір продати його і сказав «бери покатайся, якщо знайдеш покупця, продавай». Обвинувачений сказав, що поїде покатається, якщо знайде покупця продасть, це він обіцяв за 3-4 дні, обговорили ціну та зійшлись на 800-1000 грн. Після чого хлопці поїхали, а він через деякий час поїхав гуляти в с. Грачі, Сосницького району. 27.08.2017 року телефонував до обвинуваченого, але телефон був вимкнений. Після чого, наступного дня поїхав до дільничного і написав заяву, оскільки терміново потрібні були гроші, суть заяви не розумів і дільничий нічого не роз`яснив. Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, просить його виправдати, оскільки він ні в чому не винен.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що влітку 2017 року він був присутній під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 та слідчого. В ході слідчої дії обвинувачений вину визнав в тому, що забрав мотоцикл потерпілого. Подробиць показань не пам`ятає, оскільки уваги цьому не приділяв. Тиску зі сторони поліції не було. Стверджує, що дозволу потерпілий забрати його мотоцикл обвинуваченому не надавав. Чи давав показання потерпілий не пам`ятає. В подальшому свідок зазначив, що йому «так казали, що потерпілий дозволу продавати обвинуваченому мотоцикл не давав, це при балачках, особисто цього не чув». Обвинувачений вину визнавав в чому саме незнає.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 показав, що влітку 2017 року його попросили під`їхати ОСОБА_3 з ОСОБА_10 , а потім відвести їх машиною до відповідного місця в смт. Сосниця. Коли покатались хлопці попросили відвести їх покупатись на р. Десна, а потім в с. Бутівка після чого поїхали до ОСОБА_7 . Хлопці попросили покатались його мотоциклом, в цей час свідок знаходився в машині. Потім вони разом від`їжджали до центру, а коли повернулись біля двору ОСОБА_3 з потерпілим домовлялись про продаж мотоцикла, розмову чув, оскільки був неподалік. Домовились, що ОСОБА_13 віджене мотоцикл в смт. Сосниця, щоб продати, а потім привезе гроші. Зрозумів, що ОСОБА_13 продасть мотоцикл в короткі строки. Коли поїхали в смт. Сосниця, ОСОБА_13 їхав мотоциклом, а він з ОСОБА_10 машиною. В смт. Сосниця в районі 5-ти кутів мотоцикл зламався, свідок висадив ОСОБА_10 і сказав, щоб зателефонували коли треба під`хати. Через деякий час на дзвінок обвинуваченого близько 14-ї години знову приїхав в цей район і з ним поїхали в с. Бутівка. Чи вживав в цей день спиртні напої обвинувачений не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що влітку 2017 року він, ОСОБА_3 , ОСОБА_11 гуляли на р. Десна., а потім поїхали в с. Бутівка. Коли вирішили їхати додому ОСОБА_3 запропонував поїхати до потерпілого. По приїзду вони покатались на мотоциклі потерпілого, а потім між обвинуваченим та потерпілим відбулась розмова про продаж мотоцикла останнього. Розмову чув, бо знаходився неподалік. Суть була в тому, що потерпілий хотів продати мотоцикл, а ОСОБА_3 сказав, що може продати, ОСОБА_13 продасть і привезе гроші, а потерпілий поверне документи. Доїхавши до смт. Сосниця до мосту мотоцикл зламався, і свідок поїхав додому. З ОСОБА_3 гроші потерпілому не возив. Через два дні з ОСОБА_3 поїхали на роботу до м. Харків.

Сторона обвинувачення свій висновок щодо винуватості ОСОБА_3 у незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненого, повторно обґрунтувала сукупністю доказів, а саме:

- заявою потерпілого ОСОБА_7 від 31.08.2017 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 зловживаючи довірою заволодів мотоциклом «ИЖ Юпитер 5к» 25.08.2017 року;

- протоколом огляду місця події від 01.09.2017 року в ході огляду якого в присутності понятих проводився огляд мотоцикла «ИЖ Юпітер 5к», який знаходився на земельній ділянці поблизу господарства за адресою АДРЕСА_3 ;

- висновком експерта від 12.09.2017 року № 137, згідно якого ринкова вартість мотоцикла марки «ИЖ Юпітер 5к» складає 3054 грн. 20 коп;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2018 року проведенного в присутності понятих за участю ОСОБА_3 , в ході проведення якого ОСОБА_3 розповів, як незаконно заволодів мотоциклом;

- постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження;

Дослідивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дає суду підстави прийти до висновку, що надані прокурором докази в суді не доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на прокурора, слідчого ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язки всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Це означає, що винна особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому. Незаконне заволодіння транспортним засобом може бути вчинене лише шляхом активної поведінки особи, тобто вчиненням дій. Пункт 1 примітки до ст. 289 КК України розкриває це поняття як протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити. Незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятися з будь-якою метою або мотивом (покататися, доїхати до місця свого призначення або доставити майно, для використання транспортного засобу як знаряддя для вчинення іншого злочину).

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснює, що незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Отже, заволодіння транспортним засобом має бути саме незаконним, а керування ним має місце проти волі власника.

Як показав суду потерпілий ОСОБА_7 він надав дозвіл ОСОБА_3 на керування належним йому мотоциклом марки «ИЖ Юпітер к5» з метою подальшого продажу, і відбулося це шляхом добровільної передачі потерпілим обвинуваченому мотоцикла в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_3 з добровільної згоди потерпілого керуючи мотоциклом поїхав в смт. Сосниця, а поруч на автомобілі їхали свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . На даному етапі подій, що склалися між учасниками провадження, суд не вбачає незаконності дій обвинуваченого щодо керування мотоциклом в розумінні об`єктивної сторони ст. 289 КК України. Далі, потерпілий ОСОБА_7 поїхав гуляти в с. Грачі, Сосницького району, Чернігівської області, а обвинувачений разом з ОСОБА_11 привозили кошти за проданий мотоцикл, проте вдома потерпілого не було. Таким чином, здобутими в судовому засіданні фактичними доказами не встановлено, що транспортний засіб вибув з користування потерпілого всупереч його волі, а тому факт незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження.

Як пояснив суду потерпілий він звернувся до працівників поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , оскільки терміново потрібні були гроші, суть поданої заяви і подальші наслідки дільничий йому не роз`яснив, а наміру притягувати до кримінальної відповідальності свого друга не мав.

Суд зважає на показання потерпілого, щодо його позиції на досудовому слідстві, та наявності власноручно написаної заяви про вчинення викрадення автомобіля оскільки, те що йому терміново потрібні були гроші є суб`єктивним фактором і стороною обвинувачення не спростовано.

Виходячи зі змісту термінів та загальних засад КПК України, потерпілий у кримінальному процесі виступає на стороні обвинувачення та являється особою, яка найбільш заінтересована на встановленні всіх об`єктивних даних кримінального правопорушення та притягненні винного до відповідальності, а тому посилання сторони обвинувачення про необхідність критичної оцінки показань потерпілого ОСОБА_7 суд вважає безпідставними.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях, якими у даній справі є твердження органів державного обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України і, що всі сумніви мають тлумачитися на користь таких осіб.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Sраіn» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд повинен ухвалити виправдувальний вирок.

Керуючись ст. ст. 2, 94, 368-371, 373-376, 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та виправдати за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази: мотоцикл «ИЖ Юпитер 5к», номерний знак НОМЕР_1 переданий під розписку на зберігання ОСОБА_7 повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Коропський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1