Справа № 466/614/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0005445 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 06.08.2015 р. за ч.1 ст.296 КК України до штрафу ,який ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова 24.10.2016 р. замінений на 240 год. громадських робіт

- за ч.1 ст.190 КК України, суд,-

у с т а н о в и в :

30.12.2017 р. біля 13-00 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка , отримав від потерпілого ОСОБА_5 телефон марки «Самсунг» вартістю 3500 грн. , заволодів вказаним телефоном та здав його в ломбард з метою отримання грошових коштів, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно із потерпілим ОСОБА_5 разом вживали спиртне, він вирішив заволодіти його телефоном, попросив телефон для здійснення дзвінка ,після чого телефон здав в ломбард, а отримані кошти використав в своїх потребах. У вчиненому розкаюється. Шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов переконання , що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю. Кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 190 КК України суд вважає вірною, оскільки обвинувачений заволодів чужим майном шляхом обману .

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченому є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України -відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких воно вчинено, особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, відшкодував шкоду потерпілому та вважає, що йому слід обрати покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним та засудити за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян / вісім тисяч п`ятсот грн/.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1