Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року про відмову в накладені арешту на майно (ЄРДР № 0000091),

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на речові докази, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000091, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.212, ч.3 ст.368 КК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно подано після спливу строку для звернення з таким клопотанням, який встановлений ч.5 ст.171 КПК України. Також не надано відомостей про те, що таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями до неї, прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що накладення арешту на майно, яке зазначене в клопотанні, слугує метою забезпечення збереження речових доказів по справі. Також зазначає, що вилучені автозапчастини є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, а тому для збереження та забезпечення конфіскації, на них необхідно накласти арешт. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника власника майна ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, майно, на яке слідчий в поданому клопотанні просить накласти арешт, було вилучено під час огляду місця події 21 червня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 19 липня 2018 року, а також ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року, було відмовлено в задоволенні клопотань слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 21 червня 2018 року.
В силу ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Разом з тим, слідчий СВ УСБУ звернувся з повторним клопотання до Луцького міськрайонного суду про накладення арешту на майно 20 серпня 2018 року, тобто з порушенням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України.
Таким чином, з огляду на те, що питання вилучення (повернення) майна щодо якого подано клопотання, вже вирішувалось по суті, за наслідками розгляду якого приймались відповідні процесуальні рішення, які набрали законної сили, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про безпідставність заявленого слідчим клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Під час розгляду даної справи в апеляційній інстанції встановлено, що жодне судове рішення про відмову в накладенні арешту на майно, що тягне за собою повернення тимчасово вилученого майна, виконано не було.

Крім того, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 31 серпня 2018 року, задоволено скаргу ОСОБА_9 та зобов`язано слідчого у кримінальному провадженні №0000091 повернути законному володільцю предмети та документи, а саме:

- уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії РА. № 091909 на ім`я ОСОБА_10 ,
- копію митної декларації ОСОБА_10 від 21 червня 2018 року;
- роздруківку щодо вагових параметрів транспортного засобу марки «ДАФ»;
- фактуру на товар №137/06/2018, загальною вартістю 3300 польських злотих;
- копії паспорта для виїзду за кордон Хомич Анни №. НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду;
- фотокартку товару з переднім видом кабіни автомобіля марки «ДАФ»;
- три фотоапарати марки: «SONY Cyber-shot», «Nikon № 40103698» «Nikon б/н»;
- два системні блоки: марки «ThinkCentre», інв. № 10460058, серійний № 1S10J0S54T00PC0FT6W9 та марки «ThinkCentre», інв. № 10460040, серійний № 1S10J0S54T00PC0FT7C6, із зарядним пристроєм до них марки «Lenovo», № 8SSА10J20166L1CZ69H0GV1.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено, що майно, щодо якого подано клопотання, має ознаки речового доказу з урахуванням також і того, що на час розгляду справи апеляційним судом про підозру в даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
На підставі наведеного і керуючись 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року про відмову в накладені арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: