АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 15 травня 2018 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Черкаській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 364 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києві ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 18 травня 2018 року, з визначенням застави в розмірі 1 762 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість покарання за ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 185 КК України, особу підозрюваного ОСОБА_7 , вік та стан його здоров`я, наявність постійного місця проживання, майновий стан, та прийшов до висновку, що докази та обставини на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а для запобігання ризику, який зазначено у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, відтак клопотання підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту у нічний час доби або заставу у значно меншому розмірі.
Захисники вважають, що продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 є передчасним, а сама ухвала є такою, що постановлена без врахування відсутності факту обґрунтованості підозри у матеріалах кримінального провадження, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при постановленні оскаржуваної ухвали суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування.
Зазначають, що клопотання прокурора та обґрунтування до нього у вигляді посилання на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Більше того, на переконання захисників, слідством так і не зібрано належних та допустимих доказів, які би вказували на наявність прямої вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, так і підстав обрання останньому міри запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не більш м`якого.
Сторона захисту вважає, що слідчий суддя, вирішуючи питання про підставність заявлених прокурором ризиків для продовження підозрюваному строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахував, що прокурор, стверджуючи про наявність ризиків, обмежується лише формальним їх переліком, проте жодних документальних підтверджень цьому не надає, матеріали кримінального провадження, в тому числі, і ті НСРД, які додані до клопотання про продовження строку тримання під вартою, не містять прямих вказівок на те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, вина останнього не підтверджується зібраними досудовим розслідуванням матеріалами, а тому посилання прокурора є необґрунтованими.
Як стверджує ОСОБА_5 , ні слідчим, нi прокурором належно не мотивовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити проведення процесуальних дій та уникнення ризиків визначених ст. 177 КІІК України, а посилання слідчого у клопотанні про те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати па свідків у цьому кримінальному провадженні та інших, ще не допитаних осіб, які є свідками скоєння ним протиправних дій; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ґрунтуються виключно на припущеннях та формальному переліку процесуальних норм КПК України, без зазначених на це обставин, що є неприпустимим відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стверджує захисник, що до ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт у нічний час доби або особисте зобов`язання, не порушуючи при цьому норми КПК України. Продовження строку тримання під вартою із заставою з максимальним розміром передбаченим щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - 1000 розмірів прожиткового мінімуму відповідно до пункту 5 статті 182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України та є непомірно великою сумою для підозрюваного.

Посилається ОСОБА_5 і на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на його утриманні перебуває дружина, неповнолітній сни, його батьки (пенсіонери), непрацездатна сестра, яка євдовою та інвалідом 2 групи, а також її неповнолітній син, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями підозрюваного та завданою потерпілим матеріальною шкодою, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, а тому вважає утримання підозрюваного під вартою незаконне, а затримання не обґрунтоване, жоден ризик передбачений статті 177 КК України не доведений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисників, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 22 червня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000796, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 5 ст. 185, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.

25 січня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у таємному викрадені чужого майна, вчиненому організованою групою, та у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використанням службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із можливістю внесення застави в розмірі 1 762 000 грн.

Постановою заступника прокурора міста Києва від 14 березня 2018 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців.

20 березня 2018 року слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , за погодженням прокурора у кримінальному проваджені прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження обраного запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, характер та обставини вчинення злочинів внаслідок вчинення яких завдано значних збитків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 364 КК України, що є підставою для продовження застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Як встановлено колегією суддів, прокурором, як у клопотанні, так і в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Зокрема, в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, та можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілих, свідків, чи інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вищевказаним вимогам, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Однак, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу в тому числі і стан його здоров`я та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що, з врахуванням стадії досудового розслідування даного кримінального провадження, визначена судом першої інстанції застава у розмірі 1 762 000 грн. є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наслідки від вчинених злочинів, особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні можливо встановити заставу в розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з метою гарантування виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, а саме заставу у розмірі 1 000 000 гривень.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників підозрюваного необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання органу досудового розслідування, продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 18 травня 2018 року та визначити йому заставу у розмірі 1 000 000 гривень, вважаючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_7 вирішить виконувати покладені на нього обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, через побоювання втратити цю заставу. При цьому колегія суддів враховує обставини, встановлені ст.ст. 177, 178 182 КПК України, та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.

Такий розмір застави буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не буде порушувати права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, колегія суддів на даний час не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києві ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 18 травня 2018 року, з визначенням застави в розмірі 1 762 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києві ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 18 травня 2018 року.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,заставу, в розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 1 000 000 (один мільйон) гривень- у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Апеляційного суду міста Києва (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 02894757, банк ГУ ДКСУ в місті Києві, код ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37993783, МФО 820172, реєстраційний рахунок 5850).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Апеляційного суду міста Києва, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішуватиме питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1979/2017 Категорія: ст.199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1