Справа № 752/5853/18
Провадження №: 1-кп/752/1044/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0000694 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з освітою середньою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.06.2017 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.4 ст. 296 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, з освітою середньою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10 за наступних обставин.
Так, 25.01.2018 року, близько 20:00 годин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля станції метрополітену «Видубичі» в м. Києві, побачили автомобіль «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився раніше їм не знайомий ОСОБА_10 , який здійснював перевезення на замовлення та очікував на клієнтів, та вирішили вчинити розбійний напад на нього, з метою заволодіння його майном.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до вищевказаного автомобіля та запропонували ОСОБА_10 доставити їх до ресторану «Фабіус», що знаходиться на Столичному шосе, 70 в м. Києві. Після чого ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 у свою чергу сів на заднє пасажирське сидіння позаду водія.
Перебуваючи поблизу ресторану «Фабіус», ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою, виконуючі дії згідно відведеної йому ролі, знаходячись на сидінні позаду водія, вчинив розбійний напад на водія, накинувши на шию ОСОБА_10 «USB-шнур» та почав душити останнього. ОСОБА_11 у свою чергу, перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, згідно відведеної йому ролі, дістав з внутрішньої кишені клинок від ножа, який був загорнутий у фольгу та почав завдавати удари в область обличчя потерпілого, заподіявши тому різані рани нижньої щелепи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синець навколо лівого ока та садно брови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому протизаконні дії ОСОБА_12 та ОСОБА_7 були помічені громадянами, які перебували поблизу. В той момент, коли увага останніх була направлена на інших громадян, ОСОБА_10 вдалося звільнитися від шнура, яким його душив ОСОБА_7 та потерпілий вибіг з автомобіля. В цей час ОСОБА_11 заволодів мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 500 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «лайф», вартістю 20 грн. 00 коп. на рахунку якого знаходилось 80 грн. 00 коп., який знаходився в салоні автомобіля та належить ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_11 разом із ОСОБА_7 вибігли з автомобіля та втекли.
Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд визнає винними за ч. 2 ст. 187 КК України,- напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням з насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково. В своїх показаннях відмітив, що 25 січня 2018 року зустрівся з своїм знайомим ОСОБА_7 , та вирішили поїхати в ресторан «Фабіус». Він почав домовлятися з таксистом, який є потерпілим на даний час. Домовившись за ціну, сіли в авто та поїхали. Він на передньому сидінні був. Коли прибули до ресторану, виявилося що ОСОБА_7 загубив гроші і немає чим розрахуватися. Водій почав зухвало себе вести, кричав, почалася бійка. Він вдарив водія в обличчя, щоб не висловлювався нецензурно, після чого той вийшов з автомобіля і втік. Він також виходячи з автомобіля випадково забрав телефон, який лежав на сидінні. Що робив ОСОБА_13 , він не бачив. Клинок загорнутий у фольгу і виявлений в автомобілі, належить йому, але удари водію він наносив не ним, а рукою, оскільки водій почав грубо себе поводити. У змові з ОСОБА_14 , з яким знайомий певний час, не перебував. Фактично конфлікт виник в автомобілі в зв`язку з відсутністю коштів на оплату проїзду.

Обвинувачений ОСОБА_7 також визнав себе винним частково. Повідомив, що 25 січня 2018 року відпочивали з ОСОБА_15 . Він мав певну суму коштів, оскільки попередньо отримав гроші за роботу. Вечором вирішили поїхати в ресторан «Фабіус». Щоб доїхати до ресторану, Алім поряд з станцією метро «Видубичі» почав домовлятися з водієм, а потім покликав його. Вони сіли в автомобіль, він на заднє сидіння. По приїзду до ресторану, виявилося що немає грошей. З водієм почалася суперечка. Пізніше ОСОБА_16 вийшов з автомобіля, а він за ним, а водій кудись втік. Через певний час їх затримала поліція. Ножа в руках ОСОБА_17 не бачив, водія кабелем не душив, однак пригадує, що лише схопив того за плече і сказав, щоб він заспокоївся і не вів себе агресивно. Не говорили водію, що є працівниками ресторану. Не знав, що ОСОБА_18 взяв телефон водія. На водійське сидіння не пересідав і не робив спроб завести двигун автомобіля. Потерпілий його та ОСОБА_19 обмовляє.

Незважаючи на досить поверхові та розмиті свідчення обвинувачених, без деталізації і висвітлення ролі кожного у вчиненні розбійного нападу, до яких між іншим, враховуючи усі досліджені докази в сукупності, суд відносить критично і до уваги не бере, потерпілий ОСОБА_10 , дав ґрунтовні та детальні показання, які суд вважає правдивими, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що працює таксистом. 25 січня 2018 року перебував поряд з станцією метро «Видубичі», очікуючи чергового заказу. До нього підійшов хлопець, яким, як пізніше було з`ясовано, був ОСОБА_18 і почав домовлятися про поїздку, однак не домовилися з ціною. Через певний час ОСОБА_18 знову підійшов і узгодили суму. ОСОБА_18 сів на переднє сидіння, а ОСОБА_13 на заднє. Поїхали за адресою Столичне шосе, 70, до ресторану «Фабіус», до якого під`їхали з протилежної сторони, оскільки так орієнтував ОСОБА_20 . Коли зупинився, чоловік що був ззаду на сидінні, це обвинувачений ОСОБА_13 , накинув йому на шию шнур і почав душити, а ОСОБА_18 , попередньо діставши щось схоже на ножа, почав наносити удари в обличчя і кричав, що не рипайся і залишишся живим. Почалася боротьба, він виривався. Водії інших автомобілів, які зупинилися, почали сигналити. З одного з автомобілів вийшла жінка, почала кричати, хлопці, ви що робите. Йому в цей час вдалося вирватися, він почав бігти і кричав, щоб викликали поліцію, що зробив чоловік, який також зупинився. Пригадує, що коли він вискочив, ОСОБА_13 , сів за кермо і хотів розпочати рух, але це йому не вдалося. Після чого нападники втекли в бік лісу. Пізніше він виявив, що зник телефон. Конкретних вимог нападники не висували, думає, що хотіли грошей, або заволодіти його автомобілем. Попередньо конфлікту з приводу грошей не було ніякого, ОСОБА_19 та ОСОБА_21 по дорозі казали, що працюють в ресторані поваром та кальянщиком. Щодо покарання обвинуваченим, то покладається на розсуд суду, на даний час до них претензій немає.

По суті, показання потерпілого, повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_22 , який повідомив суду, що 25.01.2018 року на власному автомобілі рухався біля ресторану «Фабіус». В цей час попереду зупинилося два автомобілі, яким перекрив проїзд «Шевроле Авео». Потім побачив, що з «Шевроле» з слідами крові на обличчі вискочив чоловік і побіг поряд з ним, при цьому кликав на допомогу і кричав щоб викликали поліцію. В «Шевроле» залишилося два чоловіки, яким інші водії казали забрати «Шевроле» з дороги, однак вони вийшли і направилися в бік лісу, при цьому сказали, що це зробить чоловік який втік. Через пару хвилин повернувся чоловік з слідами крові на обличчі на якому бачив садна та порізи, і сказав, що двоє невідомих, яких підібрав біля метро і які просили підвезти до ресторану «Фабіус», де нібито працюють, хотіли його вбити, чимось душили і різали. Також казав, що хотіли забрати автомобіль, але не змогли з певних причин, а також тому, що під`їхали сторонні особи. Він з свого телефону набрав поліцію, оскільки телефон водія зник з автомобіля.

Додатково винність обвинувачених у вчиненні саме розбійного нападу, підтверджується іншими наданими стороною обвинувачення доказами, безпосередньо дослідженими судом, зокрема:

протоколом огляду місця події від 25.01.2018 року, в якому відмічено про виявлення в салоні автомобіля «Шевроле Авео»,д.н.з НОМЕР_1 , який знаходиться біля ресторану «Фабіус» на Столичному шосе, 70 в м. Києві, на підлозі переднього правого сидіння предмета схожого на руків`я ножа, обмотаного фольгою білого кольору, а в задній частині салону навпроти водійського сидіння предмет схожий на лезо ножа обмотаний фольгою білого кольору, та предмет схожий на кабель, які в подальшому визнані речовими доказами (т.1 а.с.33-40). Крім того, біля водійського сидіння на порозі виявлено сліди речовини бурого кольору (т.1 а.с.12-20);
протоколами пред`явлення осіб для впізнання, в яких відображено, що потерпілий ОСОБА_10 серед інших впізнав саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як осіб, які вчинили на нього напад (т.1 а.с.61-70);
протоколами затримання та обшуку ОСОБА_7 та ОСОБА_6 де відображено, що під час обшуку ОСОБА_6 було виявлено телефон марки «Самсунг» білого кольору із флеш накопичувачем, який під протокол був оглянутий та при розблокуванні в даних які зберігаються в ньому, було виявлено фото водійського посвідчення ОСОБА_10 (т.1 а.с.97-104). В подальшому телефон постановою був визнаний речовим доказом та під розписку повернутий потерпілому (т.1 а.с.105-106);
як видно з висновку № 266 судово-медичної експертизи, у ОСОБА_10 виявлено ушкодження: різані рани - в проекції вертикальної гілки нижньої щелепи справа з переходом в ділянку вушної раковини в поверхні верхньої третини перехідної складки, в проекції середньої третини вертикальної гілки нижньої щелепи справа з переходом на щоку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу та синець навколо лівого ока, садно лівої брови, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.;
додатково винність обвинувачених підтверджується висновками експертів № 17-52, згідно якого, клинок та руків"я ножа, холодною зброєю не являються та № 8-3/513, згідно якого сліди відокремлення на наданому на дослідження кабелі утворені шляхом розриву.
Вищезазначені докази суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинувачених винуватими, у вчиненні злочину поза розумним сумнівом. По суті, досліджені судом докази, повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, що стосується обставин, способу та знарядь, які застосовувалися обвинуваченими при нападі, та спростовують свідчення обвинувачених, які суд вважає неправдивими, направленими на введення в оману суд та розцінює як спробу уникнути передбаченої законом відповідальності.
Підстав для перекваліфікації дій обвинувачених на хуліганство, тобто статтю 296 КК України, на що орієнтувала сторона захисту, суд не знаходить. Оскільки, завчасне заготовлення предметів для нанесення ушкоджень, зокрема кабель, клинок, продумані та узгоджені дії обвинувачених в салоні автомобіля, зокрема попередньо надання водію обвинуваченими недостовірної інформації про роботу в ресторані, куди направлялися, а в подальшому накидання одним кабелю на шию потерпілого, а іншим в цей час нанесення ударів клинком в обличчя, що привело до заподіяння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та послідуюче заволодіння майном потерпілого, свідчить саме про корисливий мотив дій, тобто вчинення розбою, а не хуліганства.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних.

Так, ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_7 , не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обох обвинувачених, не встановлено.

Ураховуючи обставини вчинення злочину, особи обвинувачених, відсутність пом`якушуючих та обтяжуючих покарання обставини, позицію прокурора та міркування потерпілого щодо покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з врахуванням їх персональної ролі та ступіню участі у вчиненні злочину, покарання у виді позбавлення волі.

Лише таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин в період іспитового строку, визначеного йому за вироком від 30.06.2017 року Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, яким його засуджено за ч.4 ст. 296 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком три роки, остаточне покарання йому визначити за правилами ст. 71 КК України, тобто сукупністю вироків.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 26.01.2018 року (день затримання).
Згідно вимог ст.124 КПК України, стягнути з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) з конфіскацією майна.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 08 травня 2018 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 26.01.2018 року по 07.05.2018 року, включно.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

МАМЕДОВА ОСОБА_23 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна.
Ураховуючи вирок від 30.06.2017 року Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст. 296 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком три роки, за правилами ст. 71 КК України (сукупністю вироків), остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 08 травня 2018 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 26.01.2018 року по 07.05.2018 року, включно.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Згідно вимог ст.124 КПК України, стягнути з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, зокрема:
з ОСОБА_6 858 грн. за проведення експертизи № 17-52;
з ОСОБА_7 715 грн. за проведення експертизи №8-3/513.
Речові докази: предмети схожі на клинок та руків`я; «USB-шнур», що на зберіганні в камері схову Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, - знищити; телефон «Самсунг», що на зберіганні у потерпілого, - залишити йому за належністю.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1