УХВАЛА

27 вересня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського міського суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має. Також подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 .
Ухвалою Рівненського міського суду від 03 серпня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 15 жовтня 2018 року, обвинуваченому ОСОБА_13 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на 60 днів до 15 жовтня 2018 року.
Строк запобіжних заходів стосовно обвинувачених закінчується 15 жовтня 2018 року, однак призначити судове засідання та завершити кримінальне провадження до цієї дати неможливо.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали думку прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 .
Потерпілий ОСОБА_17 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 , захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 та захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та просили суд змінити їх підзахисним міру запобіжного заходу на більш м`який.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали клопотання своїх захисників та просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_13 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечив та подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просив суд змінити відносно нього запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного та просив суд його задоволити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_13 на особисте зобов`язання з наступних підстав.
За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_10 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Крім того, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 , за час проходження служби у вказаній військовій частині ОСОБА_10 зарекомендував себе з негативної сторони, а 18.07.2016 року самовільно залишив вказану військову частину та на час вчинення інкримінованого злочину, перебував у розшуку. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції. Місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_10 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_8 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції, що дає підставу вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого ОСОБА_8 спільно з іншими співучасниками розбійного нападу має стійкий, організований, систематичний та тривалий характер. Окрім того, місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_8 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_11 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Крім того, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 , за час проходження служби у вказаній військовій частині ОСОБА_11 зарекомендував себе з негативної сторони, а 18.07.2016 року самовільно залишив вказану військову частину та на час вчинення інкримінованого злочину, перебував у розшуку. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції. Місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_11 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Про намір обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, свідчить його поведінка, після вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме те, що він одразу після вчинення злочинів залишив місце вчинення розбійного нападу та виїхав за межі Сарненського району Рівненської області. Також, в момент затримання обвинувачених, останні намагались втекти від працівників правоохоронних органів, а також приховати вогнепальну зброю, яка ними використовувались під час вчинення інкримінованих злочинів, здійснивши, попередньо, її неповне розбирання. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_15 достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_6 , а тому, в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого ОСОБА_6 , з метою зміни ним своїх показань. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні умисного насильницького злочину з використанням та застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення тяжких наслідків, а саме, смерть людини. Крім того, під час слідства, в процесі проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного корпоративну «Аграрник» по вул. Покровській в м. Житомир, який протягом останнього року використовували обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено велику кількість різноманітної бойової стрілецької вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яка разом з іншою вогнепальною зброєю, що була вилучена на місці вчинення злочину, а також на місці затримання обвинувачених 28.01.2017 року, за обліками МВС України рахується як викрадена з військової частини польова пошта НОМЕР_3 в зоні проведення антитерористичної операції, що дає підставу вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого ОСОБА_15 спільно з іншими співучасниками розбійного нападу має стійкий, організований, систематичний та тривалий характер. Згідно довідки про судимість обвинуваченого ОСОБА_15 , останнього раніше неодноразово притягували до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, що пов`язані із застосуванням насильства, що також свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_15 , а також про те, що протиправна діяльність останнього набула форми злочинного промислу. Місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_15 знаходиться поза межами Рівненської області, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , колегією суддів враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , колегія суддів виходить з необхідності уникнення вищеперерахованих ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, також із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.
Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу.
Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу варто зазначити наступне.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
В обґрунтування клопотання, як на підставу продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_13 , прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто запобігання спробі обвинуваченого переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, являється громадянином України, має визначене місце реєстрації та місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , працює начальником будівельно-монтажної дільниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-ВС», одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, будь - яких даних, що обвинувачений ОСОБА_13 якимось чином незаконно впливав на потерпілих чи свідків суду не надано.
Проаналізувавши доводи прокурора, станом на даний час, колегія суддів вважає, що ризики, визначений п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_13 своєю сумлінною поведінкою і виконанням покладених на нього судом обов`язків довів, що ризики, які існували на час обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зменшились настільки, що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Статтею 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Суд вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_13 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 183, 291, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів з 15 жовтня 2018 року до 13 грудня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_15 строк тримання під вартою на 60 днів з 15 жовтня 2018 року до 13 грудня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_11 строк тримання під вартою на 60 днів з 15 жовтня 2018 року до 13 грудня 2018 року.
Продовжити ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 днів з 15 жовтня 2018 року до 13 грудня 2018 року.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну відносно нього запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання задоволити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , обраний щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання, на період розгляду кримінального провадження в суді.
Покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою в судові засідання у даному кримінальному провадженні;
- утримуватися від будь-якого спілкування із потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Вказані обов`язки покладаються на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, тобто до 13 грудня 2018 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_13 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3