ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього, ОСОБА_4 ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей та сім`ї Фастівської РДА ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000322 від 03.04.2018 рокупо обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Снітинка, Фастівського району, Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента бюджетної форми навчання 1-го курсу ФЦПТО, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 24 березня 2018 року близько 11 години 30 хвилин в с. Мала Снітинка, Фастівського району, Київської області поблизу магазину продуктових товарів по вул. Гагаріна, 53б, побачив перехожу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 в руках тримала сумку з продуктами, в якій знаходився гаманець, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення гаманця, з метою заволодіння грошовими коштами, які знаходилися в ньому.Розуміючи, що потерпіла ОСОБА_6 є особою похилого віку, і тому не зможе чинити фізичного опору, ОСОБА_4 прослідував за потерпілою, яка направлялася до свого будинку, щоб вибрати місце, де відсутні сторонні особи. Коли остання повернула на вул. Нову, ОСОБА_4 діючи умисно з метою заволодіння чужим майном, переконавшись, що крім потерпілої відсутні сторонні особи, підбіг до неї ззаду та шляхом ривка відкрито викрав з сумки потерпілої ОСОБА_6 гаманець. Безпосередньо гаманець матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в гаманці знаходилися грошові кошти в сумі 1020,00 грн. Після цього ОСОБА_4 з місця події втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди ОСОБА_6 на суму 1020,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

19 квітня 2018 року між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 в присутності законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним злочин, а саме, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, тобто в розмірі 867,00 грн..
Потерпілій ОСОБА_6 злочином завдано матеріальну шкоду на суму 1020,00 гривень, яка потерпілій повністю відшкодована.
В угоді отримана згода ОСОБА_4 на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 , захисник, в судовому засіданні, просили вказану угоду з потерпілою ОСОБА_6 яка також не заперечувала проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що ОСОБА_4 , безумовно і повно визнав себе винниму вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення ОСОБА_4 , узгодженого з потерпілою покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд, шляхом вивчення документів, а також проведення опитування учасників судового провадження, додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 , повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілою, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість ОСОБА_4 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також, суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винної і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , форма та зміст угоди про примирення від 19 квітня 2018 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого йому сторонами міри покарання.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475, 484, 485 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 19 квітня 2018 року укладену між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 в присутності законного представника, ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000322.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, тобто в розмірі 867,00 грн..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1