ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/101/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
№ 11-сс/818/102/18
Справа № 646/6554/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
представників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№109) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНЕ» на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року, якою накладено арешт на земельні ділянки в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000952 від 21.08.2018 року року за частиною 2 статті 364 КК України, -

в с т а н о в и л а:
28.09.2018 року в провадження слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про накладення арешту на майно - земельні ділянки загальною площею 3794,4 га, розташовані на території Дергачівського району Харківської області та згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ХР-10-00-000503 від 02.06.2000, ХР-10-00-00501 від 16.12.1997, ХР-10-00-000502 від 02.06.2000 належать Державному сільськогосподарському підприємству установи ЮЖ 313/109 Управління МВС України в Харківській області, правонаступником якого є ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ № 109», з вирощуваними на них посівами сільськогосподарських культур.
В обґрунтування наданого клопотання було зазначено, що у провадженні слідчого управління прокуратури Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000952 від 21.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України, за фактом зловживання своїм службовим становищем посадовими особами Державної кримінально-виконавчої служби України в Харківській області, які діючи умисно, в інтересах третіх осіб, достовірно знаючи про обмеження у використанні земель сільськогосподарського призначення, здійснили незаконну передачу земельної ділянки третім особам, чим заподіяли тяжких наслідків охоронюваним інтересам держави.
Згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ХР-10-00-000503 від 02.06.2000, ХР-10-00-00501 від 26.12.1997, ХР-10-00-000502 від 02.06.2000 Державному сільськогосподарському підприємству установи ЮЖ 313/109 Управління МВС України в Харківській області, правонаступником якого являється ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС 109», на праві постійного користування належать землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 3794,4 га, розташовані на території Полівської (2195,1 га) Пересічанської (616,3 га) і Солоницівської (983 га) сільських рад Дергачівського району Харківської області.
Службові особи ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ №109» достовірно знаючи про порядок та умови укладення договору щодо державного майна до відповідного управління ДПтС України не звертались, погоджень від Мінекономрозвитку, Мінфіну, Фонду державного майна та Мінюсту щодо проекту договору не отримували, чим заподіяли тяжких наслідків охоронюваним інтересам держави.
Постановою слідчого від 25.09.2018 року земельні ділянки, загальною площею 3794,4 га, розташовані на території Дергачівського району Харківської області, та виявлені на земельних ділянках посіви сільськогосподарських культур, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Врожай, який на даний час вирощується на земельній ділянці, є основним речовим доказом факту її незаконного використання. На даний час і до моменту збору врожаю посіви нерозривно пов`язані із земельною ділянкою, тому у сукупності із нею визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Проте після завершення збору врожаю він стане самостійним об`єктом цивільних прав і як майно, здобуте злочинним шляхом, у разі не накладення арешту може бути незаконно реалізоване особами, які здійснили незаконне зайняття земельної ділянки, що призведе до втрати речового доказу у кримінальному провадженні.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року клопотання прокурора прокуратури Харківської області процесуального керівника - у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000952 від 21.08.2018 року за частиною 2 статті 364 КК України, про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на земельні ділянки загальною площею 3794,4 га, розташовані на території Дергачівського району Харківської області та згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ХР-10-00-000503 від 02.06.2000, ХР-10-00-00501 від 26.12.1997, ХР-10-00-000502 від 02.06.2000, що належать Державному Сільськогосподарському підприємству установи ЮЖ 313/109 Управління МВС України в Харківській області, правонаступником якого являється ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ №109», з вирощуваними на них посівами сільськогосподарських культур.
Заборонено ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ №109», її представникам (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває зазначене нерухоме майно, розпоряджатися ним будь-яким чином.
Заборонено будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.
Обмежено власників нерухомого майна, їх представників (у тому числі за довіреністю), інших осіб, в користуванні зазначеними земельними ділянками, в частині їх обробітку та здійснення збору врожаю виключно за погодженням зі слідчим або прокурором у кримінальному провадженні, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ (№ 109)» та СТОВ «ВІЛЬНЕ» оскаржили його в апеляційному порядку, просили скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року в частині задоволення клопотання прокурора про арешт майна, а саме: накладення арешту на земельні ділянки загальною площею 3794,4 га, розташовані на території Дергачівського району Харківської області та згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ХР-10-00-000503 від 02.06.2000, ХР-10-00-00501 від 26.12.1997, ХР-10-00-000502 від 02.06.2000, що належать Державному Сільськогосподарському підприємству установи ЮЖ 313/109 Управління МВС України в Харківській області, правонаступником якого являється ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ №109», з вирощуваними на них посівами сільськогосподарських культур; заборони ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ №109», її представникам (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває зазначене нерухоме майно, розпоряджатися ним будь-яким чином; обмеження власників нерухомого майна, їх представників (у тому числі за довіреністю), інших осіб, в користуванні зазначеними земельними ділянками, в частині їх обробітку та здійснення збору врожаю виключно за погодженням зі слідчим або прокурором у кримінальному провадженні, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею. У задоволенні клопотання прокурора в зазначеній частині відмовити.
Доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що вказані договори не передбачали передачу в користування спірної земельної ділянки в розумінні її використання за договором оренди.
Крім цього, слідчим не зазначено в клопотанні, що рішенням господарського суду Харківської області від 03.03.2015 року у справі № 922/5856/14 за позовом заступника прокурора Харківської області до Державної пенітенціарної служби України, Міністерства юстиції України, СТОВ «ВІЛЬНЕ», ДП «Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії № 109 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області», про визнання недійсним договору підряду на вирощування товарної сільськогосподарської продукції від 03.07.2014 року № Г-2/48 біло відмовлено прокурору в задоволенні позову, та по суті, підтверджена законність вказаного договору.
Окрім цього, в клопотанні про накладення арешту на майно, слідчий не вказав, які саме норми чинного законодавства передбачають отримання ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№109)» будь-яких погоджень на укладення договору підряду або проектів вказаного договору.
Заслухавши суддю-доповідача, представників ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ (№ 109)» та СТОВ «ВІЛЬНЕ», які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
У відповідності до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами статті 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею дотримано належним чином.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що є підстави вважати, що вказані в клопотанні слідчого земельні ділянки, мають ознаки речового доказу, та мають важливе значення для вирішення кримінального провадження, що підтверджується матеріалами доданими до клопотання, тому відповідають критеріям, визначеним статті 98 КПК України, що згідно пункту 1 частин 2, 3 статті 170 КПК України є підставою для арешту майна.
Відповідно до частини 3 статті 170, пунктів 1, 2, 5, 6 частини 2 статті 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею належним чином було дотримано вимог пунктів 2, 5 частини 2 та пункту 5 частини 5 статті 173 КПК України щодо врахування ним можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також щодо визначення порядку виконання ухвали.
Під час розгляду судом апеляційної інстанції апеляційних скарг ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВСУ (№ 109)» та СТОВ «ВІЛЬНЕ» встановлено, що врожай кукурудзи, соняшника, та пшениці із земельних ділянок, на які ухвалою слідчого судді був накладений арешт, зібраний з дозволу органу, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000952 від 21.08.2018 року.
Відповідно до частини 9 статті 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
З огляду на невеликий проміжок часу проведення досудового розслідування, на даному етапі в матеріалах провадження відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказані земельні ділянки. При цьому, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або в обмеженні права користування чи відчуження вказаним майном, а так само і порушення органом досудового розслідування принципу розумних строків, власник майна або її представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено та доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№109) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬНЕ» відхилити.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді