У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2425/18

№ 1-кс/183/345/18

26 квітня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського відділення поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання не має, судимого:

- 11.10.2006 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, вид покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 05.07.2007 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.289, ст. 70 КК України, вид покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 1 місяць за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 11.10.2006, до відбування - 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- 23.02.2015 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України, вид покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

встановив :

досудовим розслідуванням ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 15 травня 2017 р. приблизно о 10 год. 00 хв., знаходився в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , розташованому за адресою: гаражний кооператив № НОМЕР_2 в смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_7 , де з дозволу останнього проводив ремонтні роботи. В цей момент ОСОБА_4 побачив дві металеві рейки, які кріпилися до даху гаражу, та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаних рейок. Після чого в цей же день, продовжуючи знаходитися в приміщенні гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: гаражний кооператив № НОМЕР_2 в смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де за допомогою не встановленого під час досудового розслідування інструменту, відбив металеві рейки від даху та розрізав на сім частин. Тобто, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_4 викрав наступне майно, належне потерпілому ОСОБА_7 , а саме: металеві рейки загальною вагою 280 кг вартістю 1344 грн.

13 листопада 2017 р. приблизно о 07 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходився за місцем роботи, на території ТОВ «Ресурс Придніпров`я», розташованого за адресою: вул. Комплексна,1а с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, та обходив територію підприємства, при цьому зайшов у не зачинене господарське приміщення, розташоване на його території. В цей момент ОСОБА_4 побачив у чемодані відбійний молоток, який належить ОСОБА_8 . Після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_4 викрав належний потерпілому ОСОБА_8 , відбійний молоток марки «Makita 0860» вартістю 5292 грн. 69 коп.

10 лютого 2018 р. приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_9 , яка мешкає на АДРЕСА_2 , щоб попросити в борг грошових коштів. З вказаною метою ОСОБА_4 зайшов всередину незачиненого будинку, де впевнившись, що ОСОБА_9 немає вдома, знаходячись всередині зазначеного будинку, побачив у коридорі шліфувальну машинку, яка належить ОСОБА_9 . Після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрав майно, а саме: шліфувальну машинку ПШМ -300Е-01 вартістю 363 грн. 60 коп.

26 лютого 2018 р. ОСОБА_4 приблизно о 10 год. 00 хв., знаходився за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , де допомагав ОСОБА_11 прибирати вказану квартиру. В цей момент ОСОБА_4 побачив сейф, двері якого були відчинені, а на полиці сейфі лежали золоті сережки. В цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаних золотих сережок. Після чого, впевнившись, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не спостерігають за його діями, підійшов до сейфу, де лежали вказані золоті сережки, які належать ОСОБА_12 , таємно, шляхом вільного доступу, з метою викрадення, викрав майно належне потерпілій ОСОБА_12 , золоті сережки в формі краплі, вартістю 4657 грн. 50 коп.

10 березня 2018 р. приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходився в господарському приміщенні, розташованому за місцем його тимчасового мешкання, яке належить ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_4 , та побачив в сараї зварювальний апарат, який належить ОСОБА_13 та в цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного зварювального апарату. Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_4 викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_13 , зварювальний апарат марки «MOSER MOCИ -160», червоного кольору.

31 березня 2018 року, ОСОБА_4 приблизно о 02 год. 00 хв., проходив повз будинку АДРЕСА_5 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на вказаній території домоволодіння. Після чого, обійшов паркан, який огороджує територію даного домоволодіння, та з боку неогородженої частини огороду, проник на її територію, де побачив господарське приміщення. Припускаючи, що в даному приміщенні знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_4 , через незачинені двері проник в середину приміщення, де побачив речі, які належать ОСОБА_14 , та які вирішив викрасти. Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_4 викрав наступне майно, належне потерпілій ОСОБА_14 , велосипед спортивного типу «Stels», темно-зеленого кольору; спінінг чорно-зеленого кольору с катушкою сірого кольору. Після чого, ОСОБА_4 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків.
21 квітня 2018 р., ОСОБА_4 приблизно о 23 год. 00 хв., разом з невідомою собою, проходили біля будинку АДРЕСА_6 , де побачив гараж, розташований на території вказаного домоволодіння. Розуміючи, що в даному гаражі може знаходитись транспортний засіб, у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, який знаходиться в середині гаража. Після чого, ОСОБА_4 , запропонував невстановленій під час досудового розслідування особі, спільно незаконно заволодіти транспортним засобом, який знаходиться всередині вказаного гаража, на що остання дала свою добровільну згоду. Після чого, разом зневстановленою під час досудового розслідування особою, через хвіртку проникли на територію вказаного домоволодіння, підійшли до приміщення гаража, де ОСОБА_4 руками відігнув цвяхи, які тримали скло на віконній рамі, вийняв скло, та разом з невстановленою під час досудового розслідування особою, проникли через вікно в середину приміщення гаража, де побачили моторолер, який належить ОСОБА_15 , та який вирішили викрасти. ОСОБА_4 , за допомогою знайденого в середині гаража не встановленого під час досудового розслідування предмету, з метою полегшення виносу майна, відчинив накладний замок на дверях гаража, відкрив двері гаража, після чого викотили моторолер з гаража та покинули територію домоволодіння через хвіртку.Після чого, за попередньою змовою, маючи єдиний спільний умисел на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 разом з невстановленою під час досудового розслідування особою, вчиняючи злочин повторно, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме моторолером «YAMAXA» БВС, номер двигуна НОМЕР_3 куб., номер шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_15 .

Слідчий ОСОБА_3 підтрималаклопотання тамотивувала йоготим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушеньвизнав. Пояснив, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, просить суд надати йому шанс для виправлення.

Захисник ОСОБА_6 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ризики, на які посилається слідчий нічім не підтверджені, наміру переховуватися він не має, сам своєчасно з`являється до суду та слідчого. Просить врахувати, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, буде своєчасно з`являтися до слідчого, тому можливо обрати йому інший запобіжний захід.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1 п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, а необхідно обрати запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

Судом встановлено, що 25 квітня 2018 р. прокурором Новомосковської місцевої прокуратури кримінальні провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України №0001626, №0000091, №0000035, № 0000546, № 0000708 та №0000758 об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0001626.

25 квітня2018 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за ч. 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинена з проникнення у приміщення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду злочинів проти власності, є особою неодноразово судимою, не працює, на шлях виправлення не став, знову підозрюється у вчиненні злочинів проти власності в період відбування покарання іспитового строку, відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 р. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до восьми років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу урозмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 88100 грн. (1762х50),що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчогослідчоговідділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 22 червня 2018 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 88100 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі порушення покладених на ОСОБА_4 обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1