Провадження № 1-кс/344/8004/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження №0002369 від 10 березня 2018 року.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні підтримала викладені у скарзі вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених в ній.

Слідча в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просила в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0002369, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0002369, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі «ЄРДР») за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.

Зокрема, підставою для внесення відомостей до ЄРДР в рамках даного кримінального провадження стало повідомлення від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від призову на строкову військову службу.

Постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_5 від 10 березня 2018 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №0002369, внесене до ЄРДР 04.06.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування вищевказаної постанови.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що досудовим розслідуванням встановлена відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення за ст. 335 КК України.

В той же час, зі змісту матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що в рамках досудового розслідування по даному кримінальному провадженні слідчим було вчинено наступні процесуальні дії:

- допитано ОСОБА_7 , який відмовився надавати будь-які покази на підставі ст. 63 Конституції України, проте усно повідомив, що 19.04.2016 він не прибув на призовну дільницю для проходження медичного огляду у зв`язку з недугою; мав на меті повторно звернутись до Івано-Франківського МВК для отримання повістки з метою проходження медичного огляду, однак, враховуючи те, що 29.03.2016 р. Тисменицькою місцевою прокуратурою йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, то 30.03.2016 р. обвинувальний акт відносно нього було скеровано до Тисменицького районного суду, на момент отримання повістки він перебував під слідством суду.

На підставі аналізу вищевказаної інформації слідчий дійшов переконання про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 335 КК України, у зв`язку з чим було винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України, звертає увагу на те, що такий висновок слідчого є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Зокрема, в оскаржувані постанові про закриття кримінального провадження не міститься обґрунтованого та всебічного правового аналізу всіх можливих доказів, які необхідно дослідити для встановлення обставин наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення за ст. 358 КК України.

Так, слідчим не надано належної правової оцінки доводам ОСОБА_7 щодо перебування в стані недуги 19.04.2016 року, не отримано з цього приводу будь-які підтверджуючі докази.

Крім того, посилаючись в оскаржуваній постанові на той факт, що з 30.03.2016 року ОСОБА_7 перебував під слідством суду у зв`язку із скеруванням обвинувального акту щодо нього, слідчий не з`ясував, чи було застосовано щодо нього запобіжний захід, чи трималася вказана особа під вартою тощо, тобто наявності об`єктивних підстав, які б унеможливлювали прибуття ОСОБА_7 до військового комісаріату.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження достатньо обґрунтованою.

Відтак, слідчий суддя звертає увагу на те, що висновки слідчого в оскаржуваній постанові про необхідність закриття даного кримінального провадження не можуть вважатися вмотивованими, оскільки аналізу всіх можливих та таких, які б вважалися достатніми, доказів по даному кримінальному провадженню в постанові не наведено і не обґрунтовано.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним задовольнити скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову про закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження №0002369 від 10 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 22 жовтня 2018 року об 13 год. 00 хв.