Справа №: 398/5397/15-к
провадження №: 1-кп/398/44/18
ВИРОК
Іменем України

"16" жовтня 2018 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 , захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії кримінальне провадження №0002283 від 24.07.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, із професійно-технічною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, такого,що немає судимості,

- у скоєнні злочину, передбаченого п.2 , п.4 ч.2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

23.07.2015 року близько 23 год. ОСОБА_14 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_17 приїхав до квартири АДРЕСА_2 , у якій він співмешкав разом із ОСОБА_12 . У квартирі також знаходились малолітня донька ОСОБА_12 - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітній син ОСОБА_12 ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_14 спілкувався із ОСОБА_12 , а малолітні діти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 лягли спати.
24.07.2015 року близько 00 год. 00 хв. прокинулась малолітня ОСОБА_18 та почала плакати. Щоб заспокоїти дитину, ОСОБА_14 взяв малолітню ОСОБА_18 на руки та поніс до спальної кімнати, але ОСОБА_18 не заспокоювалась.
Обурений поведінкою малолітньої ОСОБА_18 , ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_12 , що у дитину вселився біс, та поніс малолітню ОСОБА_18 у ванну кімнату, з метою заспокоїти останню. Знаходячись у ванній кімнаті, ОСОБА_14 відчинив кран з холодною водою та підставив ОСОБА_18 під холодну воду, обличчям до води. Однак, малолітня ОСОБА_18 не заспокоїлася, у зв`язку з чим у ОСОБА_14 виник умисел на вбивство останньої.
Виконуючи свій злочинний намір направлений на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_18 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_14 почав наносити ОСОБА_18 удари руками по обличчю, сідницях та по спині. Потім він відніс ОСОБА_18 до кімнати, у якій він до цього відпочивав із ОСОБА_12 та його сином, де поклавши малолітню ОСОБА_18 на ліжко, діючи з особливою жорстокістю долонями рук наніс велику кількість ударів по обличчю, голові, по передній та задній поверхні грудної клітини, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках потерпілої, завдавши потерпілій особливих страждань.
Внаслідок нанесених ОСОБА_14 ударів, малолітній ОСОБА_18 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми (крововилив під м`яку мозкову оболонку; крововиливи у м`які тканини голови - у тім`яно-потиличній, у лівій лобній ділянці, у правій лобній ділянці та у лівій скроневій ділянці); садна - в проекції правої щоки та на лівому і правому крилі носу; синці - на лобі справа, лобі зліва в кількості 5, лівій виличній ділянці, в проекції лівої щоки, на верхній повіці лівого ока, в проекції правої щоки з переходом на нижню щелепу справа, на верхній губі з переходом на слизову, на нижній губі з переходом на слизову, в проекції нижньої щелепи зліва, на підборідді, по задній поверхні лівої вушної раковини, в потиличній ділянці зліва, в тімяній ділянці більше зліва; розрив вуздечки верхньої губи; тупої травми грудної та черевної порожнин (крововилив у правій легені та брижі товстої кишки); синці - в проекції лівої ключиці з переходом на нижню третину шиї, в проекції правої ключиці в кількості 2х, в проекції руків`я грудини, по передньо-бічній поверхні грудної клітини зліва, по передньо-бічній поверхні грудної клітини справа, по лівій боковій поверхні живота, в проекції верхньої та середньої третини грудного відділу хребта, в проекції поперекового відділу хребта з переходом на нижню частину грудного відділу хребта, в проекції лівої лопатки в кількості 3х, по задній поверхні тулуба справа в кількості 10ти, по лівій бічній поверхні тулуба на рівні реберної дуги в кількості 3х, по правій бічній поверхні тулуба в кількості 8ми; у вигляді синців - в проекції лівого плечового суглобу в кількості 4х, в проекції правої та лівої сідниці, навколо відхідникового отвору, в проекції лівого колінного суглобу, по тильній поверхні правої стопи.
У зв`язку з отриманими ударами, малолітня ОСОБА_18 перестала плакати та втратила свідомість. У свою чергу, ОСОБА_14 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, у присутності ОСОБА_12 імітував надання малолітній ОСОБА_18 першої медичної допомоги, тобто здійснення штучного дихання останній, неодноразово здавлюючи руками грудну клітину ОСОБА_18 .
Довівши свій злочинний умисел до кінця та усвідомлюючи, що малолітня ОСОБА_18 померла, ОСОБА_14 залишився на місці вчинення злочину та наказав ОСОБА_12 викликати швидку медичну допомогу. 24.07.2015 року о 05 годині 47 хвилин працівники карети швидкої медичної допомоги, прибувши на місце події, констатували смерть малолітньої ОСОБА_18 .
В результаті отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_4 у проміжку часу між 03.00 та 5.47 годинами настала смерть ОСОБА_18 .
Згідно висновку судово - медичної експертизи №265 від 24.08.2015 року, смерть ОСОБА_18 настала в результаті тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми (крововилив під м`яку мозкову оболонку, крововиливи у м`які тканини голови у тім`яно-потиличній, у лівій лобній ділянці, у правій лобній ділянці та у лівій скроневій), які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю.
Дії ОСОБА_14 суд кваліфікує за п.2, п.4 ч.2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме малолітньої дитини, вчиненого з особливою жорстокістю.
Обвинувачений ОСОБА_14 у судовому засіданні свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав. Суду пояснив, що з квітня по липень 2015 року він мав відносини з ОСОБА_12 . Допоміг їй орендувати квартиру, де вона проживала разом з дітьми ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Відвідував її тричі на тиждень, купував продукти харчування, ночувати не залишався. 23 липня 2015 року в денний час він займався розборкою приміщень. ОСОБА_12 періодично телефонувала йому. Близько 18 години вона знову зателефонувала та повідомила, що побила ОСОБА_20 , після чого закрила її у карцер, і ОСОБА_20 погано себе почуває. Він сказав їй викликати швидку та повідомив, що зайнятий роботою, оскільки був у с.Войнівка, де ремонтував помпу. Після цього він поїхав у м.Олександрію. З ним був ОСОБА_22 . Ввечері він повіз ОСОБА_23 додому, який проживає по вулиці Садовій в м.Олександрії недалеко від ОСОБА_12 . Вони удвох зайшли в магазин «Купець» приблизно опівночі, бо магазин уже зачинявся. У цей час ОСОБА_12 зателефонувала та запросила його додому обговорити хрестини ОСОБА_20 . При цьому вона сказала, що діти сплять, і він їх у квартирі не бачив, плач дітей він не чув. Зі слів ОСОБА_12 її син ОСОБА_24 спав у своїй кімнаті, а донька ОСОБА_20 в іншій. Його син ОСОБА_17 був разом з ним, грався велосипедом. В подальшому ОСОБА_12 вийшла до кімнати ОСОБА_20 та покликала його у ванну кімнату. Вона сказала, що ОСОБА_20 погано і у неї рвота. Було видно, що дитина втратила свідомість. Тілесних ушкоджень на тілі дитини він не бачив. Соломія була без одягу, загорнута у простирадло. Він виніс дитину у кімнату, де проживала ОСОБА_12 , але прокинувся його син ОСОБА_17 і він забрав ОСОБА_20 в іншу кімнату. Він приблизно о 2 год. 30 хвилин почав надавати дитині першу медичну допомогу приблизно півтори години. При цьому він був у тверезому стані. Він робив непрямий масаж серця і штучне дихання. Він служив у військах, тому знає як це робити, проте медичної освіти у нього немає. Перші 20 хвилин у ОСОБА_20 змінювався колір шкіри на синій. З ротової порожнини дитини виділялась рожева рідина та рідина коричневого кольору. Соломія ознак життя не подавала, у свідомість не приходила, була лише одна конвульсія. Він не викликав швидку допомогу, бо ОСОБА_12 сказала, що дитина поперхнулась водою. Він носив дитину умиватись, бо у неї були рвотні маси рожевого та коричневого кольору. Наркотичні засоби він не вживав і чи знаходились такі засоби у квартирі він не знав. До дітей ОСОБА_12 він не застосовував фізичне насильство. Будь-яких тілесних ушкоджень він ОСОБА_18 не наносив. Плями на шкірі і синяки виникли пізніше, але спочатку він не звертав на це увагу. Вкінці він побачив, що у дитини виходила пряма кишка. Він неодноразово говорив ОСОБА_12 викликати медичну допомогу, проте вона цього не робила, хоча казала йому, що викликала. Його автомобіль знаходився біля будинку, проте він не відвіз дитину до лікарні, оскільки вважав, що впорається сам. При ньому ОСОБА_12 викликала швидку допомогу приблизно після п`ятої години ранку. Раніше ОСОБА_12 била ОСОБА_20 , а також йому відомо, що раніше ОСОБА_12 вживала наркотичні засоби. Вважає, що причиною тілесних ушкоджень у ОСОБА_20 стало те, що дитина падала з дивану або за батарею.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_14 у скоєнні злочину підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка суду показала, що вона має двох дітей, саме: сина ОСОБА_21 , 2012 року народження, та доньку ОСОБА_20 , 2014 року народження. Біологічним батьком її дітей являється ОСОБА_11 . У той час коли ОСОБА_11 , з яким вона перебувала у цивільному шлюбі, перебував на заробітках, його брат вигнав її із будинку, у якому вони проживали, оскільки почав підозрювати її у зраді з ОСОБА_14 . У зв`язку з цим 23.05.2015 року вона разом із дітьми та ОСОБА_14 переселилась до трикімнатної квартири по АДРЕСА_3 . Вона знала, що ОСОБА_14 одружений та має трьох дітей. Але чому він не проживав із своєю сім`єю їй невідомо. Він іноді їздив до своєї сім`ї вдень, але фактично проживав із нею. І вона, і її діти дуже боялись ОСОБА_14 , оскільки він застосовував до них фізичне насилля, бив і її, і дітей. Але вона про це ніколи нікому не розповідала, адже побоювалась за своє життя. ОСОБА_14 її постійно контролював, тому зі своїм чоловіком, який приходив провідувати дітей та зі своїми рідними, вона спілкувалась лише у його присутності. Також її сім`ю періодично навідували працівники Служби у справах дітей, оскільки її чоловіку були встановлені дні для побачення із дітьми, але працівникам Служби у справах дітей вона також не розповідала про насилля ОСОБА_14 над дітьми. 23.07.2015 року близько 22-23 години ОСОБА_14 приїхав до додому разом зі своїм сином ОСОБА_17 , якому було 3 роки і 5 місяців. ОСОБА_14 був тверезий, але коли він прийшов, вони разом вжили наркотичні засоби у виді якогось порошку, здається амфетамін, залишки якого вона віддала ОСОБА_25 , товаришу ОСОБА_14 , який після приїзду до них швидкої допомоги та працівників поліції, приїхав забирати дітей. На час приїзду ОСОБА_14 її діти вже спали. У квартирі ОСОБА_14 роздягнувся і ходив повністю оголений. Вона, ОСОБА_14 та його син ОСОБА_17 були у їхній із ОСОБА_14 спальні, а її діти відпочивали у своїх кімнатах. Близько 00.00 годин прокинулась ОСОБА_20 і попросилася до туалету. Після того, як вона посадила доньку на горщик, до неї підійшов син ОСОБА_14 і захотів із нею гратися. Соломія почала плакати. ОСОБА_14 взяв ОСОБА_20 та будучи повністю оголеним, ліг на диван у їхній спальні і посадив ОСОБА_20 собі на живіт. Соломія також була повністю оголена, оскільки у квартирі було дуже жарко. ОСОБА_14 почав говорити ОСОБА_20 , щоб вона його не боялась, адже він її батько, але ОСОБА_20 не заспокоювалась і продовжувала плакати. Тоді ОСОБА_14 поніс її доньку до ванної кімнати і відкривши холодну воду, підставив дитину під кран обличчям до води і так тримав її приблизно хвилин 15. Такий метод заспокоювання ОСОБА_14 застосовував до ОСОБА_20 і раніше. Вона відразу пішла за ОСОБА_14 до ванної кімнати і просила його положити дитину спати, але він на її прохання не реагував, а ОСОБА_20 не переставала плакати. У той час її погукав син ОСОБА_14 і вона до нього відлучилась приблизно на одну хвилину, а коли повернулась до ванної кімнати, ОСОБА_20 вже була без свідомості. Ніяких рвотних мас у дитини не було. ОСОБА_14 поніс ОСОБА_20 до їхньої кімнати і почав реанімувати дитину. Він бив її по обличчю, робив непрямий масаж серця та штучне дихання натискаючи на груди зі значною силою, аж доки із дитини не почав виходити кал. Це тривало хвилин 30. Вона не кликала сусідів і не викликала швидку допомогу, оскільки боялась за життя свого сина, який спав у своїй кімнаті. Потім ОСОБА_14 поніс ОСОБА_20 знову до ванної кімнати, помив її, але вона вже не подавала ознак життя. ОСОБА_14 перехиляв ОСОБА_20 через ванну, потім клав у ванну і тягав по ній дитину. Він також бив ОСОБА_20 по сідницях та по щоках так, що у дитини пішла кров носом коричневого кольору. Потім він знову помив ОСОБА_20 і поніс до її кімнати і сказав: «здається вона не дихає». Дитина була вся синя. Її мобільний телефон був у ОСОБА_14 і він не дозволяв їй викликати швидку, говорив, що сам упорається. І лише близько в 05.30 години він віддав її мобільний телефон і сказав викликати швидку допомогу. Викликавши швидку вона побігла на вулицю зустрічати лікарів, а коли повернулась через 5-7 хвилин із лікарем помітила, що ОСОБА_14 знову помив ОСОБА_20 і поклав біля її сина ОСОБА_21 у його кімнаті. Оглянувши дитину, лікарі констатували її смерть, а вона, почувши це, почала плакати і пішла на балкон. Але звідти вона чула, що ОСОБА_14 на запитання лікарів пояснював, що він реанімував ОСОБА_20 . Працівники швидкої допомоги викликали поліцію. Прибувши до квартири поліцейські почали проводити огляд і в той час ОСОБА_14 зателефонував до ОСОБА_26 та повідомив про смерть ОСОБА_20 . Приїхавши ОСОБА_27 забрав її сина ОСОБА_21 та сина ОСОБА_28 і відвіз у село Войнівка до дружини ОСОБА_14 . ОСОБА_20 поховали за кошти її родичів та родини ОСОБА_11 ;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який суду показав, що він з 2011 року перебував у цивільному шлюбі із ОСОБА_12 . Від вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_24 і донька ОСОБА_20 . Коли він був на заробітках, його брат вигнав ОСОБА_12 разом із дітьми з квартири, яку вони винаймали. З того часу вони почали проживати окремо. Після повернення із заробіток він постійно виявляв бажання спілкуватися із дітьми, але ОСОБА_14 , з яким проживала ОСОБА_12 , був проти цього. Був випадок коли він разом із тещею прийшов до їхньої квартири, щоб побачитися із дітьми, а ОСОБА_14 вибіг із кімнати і вдарив його кілька разів. Він забрав дітей до себе, але наступного дня ОСОБА_12 приїхала із ОСОБА_14 і забрали у нього дітей. У зв`язку з цим, він звернувся до Служби у справах дітей із заявою про встановлення йому годин побачення із дітьми. І відразу після цього ОСОБА_14 почав йому у телефонному режимі погрожувати. На підставі рішення Служби у справах дітей він забирав декілька разів ОСОБА_21 до себе і один раз брав ОСОБА_20 . Діти були одягнені не по погоді, але синців на ОСОБА_21 він не бачив, він побачив пошкодження у верхній частині голови, і помітив, що ОСОБА_24 боїться ОСОБА_28 . Його син став гірше розмовляти. Діти дуже не хотіли повертатися додому, але ОСОБА_29 їх забирала силоміць. Якось, коли їх із ОСОБА_12 викликали до Служби у справах дітей, він побачив, що у ОСОБА_20 , яка сиділа у машині із ОСОБА_30 , були рани на голові, інші тілесні ушкодження він не бачив. Він здогадувався, що ОСОБА_14 б`є ОСОБА_31 , але про те, що він б`є і його дітей він не знав. Крупська ОСОБА_32 завжди ставилась до дітей добре, вона могла на них накричати, але жодного разу не била. На його запитання, чому померла ОСОБА_20 , ОСОБА_33 відповіла, що ОСОБА_14 виганяв біса з дитини;

- показаннями свідка ОСОБА_34 , що ОСОБА_33 є її донькою. Влітку 2015 року ОСОБА_32 приїхала до неї і повідомила, що її вигнали із квартири і вона деякий час поживе у неї. З ОСОБА_35 був ОСОБА_14 , який допомагав їй розвантажувати речі. Бондар ОСОБА_17 у той час був на заробітках. У неї ОСОБА_32 прожила один тиждень, а потім вони із ОСОБА_14 зняли квартиру і переїхали туди проживати. Вона говорила ОСОБА_36 про те, що з ОСОБА_14 їй жити не потрібно, але ОСОБА_32 її не слухала та відповідала, що це її життя. Нічого поганого про ОСОБА_14 . ОСОБА_32 їй не розповідала. Іноді ОСОБА_32 приїжджала до неї із дітьми, але ніяких тілесних ушкоджень на них не було. Лише одного разу вона помітила, що у ОСОБА_21 на лобі був синяк, але ОСОБА_37 сказала, що він вдарився. Також у ОСОБА_36 вона бачила синяк, але остання категорично заперечила причетність ОСОБА_14 до її побиття. А на її запитання про висипи на голівці ОСОБА_20 , ОСОБА_32 їй відповіла, що то "потнички" повисипали. Коли вона провідувала свою доньку за місцем її проживання, ОСОБА_14 вів себе нормально. Про смерть ОСОБА_20 вона дізналась приблизно о 07.00 годині 24.07.2015 року. Вона відразу поїхала до квартири в якій проживала ОСОБА_32 , але двері були зачинені. Потім вона поїхала до лікарні, але там їй повідомили, що дитина у морзі. Коли побачила у морзі тіло ОСОБА_20 , то все її тіло було синє і пухле. З моргу дитину забрав ОСОБА_38 і займався її похованням, а вона йому допомагала матеріально. Після смерті ОСОБА_39 їй зізналась, що ОСОБА_14 бив її і дітей, але вона боялась про це комусь розповісти, оскільки побоювалась розправи. На її запитання: «Чому вона не викликала швидку допомогу, коли ОСОБА_14 побив ОСОБА_20 ?», ОСОБА_32 відповіла, що боялась за життя двох дітей. Вона була проти відносин її доньки і ОСОБА_14 , оскільки він має нехорошу славу, бо вживає наркотики та буває неадекватний;

- показаннями свідка ОСОБА_40 , яка суду показала, що вона пам`ятає, що приблизно два роки тому близько 07.00 години ОСОБА_14 зателефонував до її чоловіка та повідомив, що померла дочка ОСОБА_41 ОСОБА_20 . Через 10-15 хвилин вона прибігла до квартири ОСОБА_42 і забрала із собою ОСОБА_43 та ОСОБА_21 . Вона вже не пам`ятає чи виходив з нею із квартири її чоловік. Вона одягала хлопчиків і жодних тілесних ушкоджень на них не бачила. Коли бігла до квартири ОСОБА_12 , то помітила, що ОСОБА_32 вже сиділа в автомобілі ОСОБА_14 і пила якийсь слабоалкогольний напій. Вона проживає напроти того будинку, в якому проживала ОСОБА_33 . Часто бачила автомобіль ОСОБА_14 через вікно;

- показаннями свідка ОСОБА_44 , що вона являється власницею квартири АДРЕСА_2 . Якийсь час у цій квартирі проживав її син ОСОБА_45 . Її син поїхав на заробітки до ОСОБА_46 та сказав їй, що ключі від квартири віддав якомусь своєму знайомому хлопцеві. Через деякий час до неї зателефонували сусіди і повідомили, що у квартирі хтось проживає. Коли вона приїхала до квартири, то побачила у ній молодих чоловіка і жінку - ОСОБА_47 і ОСОБА_31 з двома маленькими дітьми. Вона дозволила їм проживати у квартирі за умови, що вони будуть оплачувати комунальні послуги і підтримувати там порядок. Декілька разів вона до них навідувалась, перевіряла обстановку у квартирі, але нічого поганого вона не побачила. Також вона була присутньою у квартирі коли із ОСОБА_14 проводили там слідчий експеримент. У день смерті дівчинки її викликали до квартири і вона чекала, коли заберуть тіло дитини. У цей час вона спілкувалась із товаришем ОСОБА_14 , ОСОБА_48 про обставини смерті дівчинки;

- показаннями свідка ОСОБА_49 , що влітку, точної дати він не пам`ятає, він з ОСОБА_14 працював у с.Войнівка на розбірці приміщень. Він чув, як ОСОБА_32 протягом дня декілька разів телефонувала ОСОБА_14 з приводу поганого самопочуття дитини. Але кого саме, ОСОБА_21 чи ОСОБА_20 він не знає. Чув як ОСОБА_14 пропонував викликати швидку допомогу. 24 числа, близько 6.30 години до нього зателефонував ОСОБА_14 і повідомив, що ОСОБА_20 померла. Він знає дітей ОСОБА_41 , оскільки проживає із ними в одному дворі. Коли він прийшов до ОСОБА_36 , там вже були працівники поліції. Соломія лежала на дивані у одній із кімнат і її тіло було темного кольору та почали з`являтись трупні плями, але особливої уваги він на це не звернув і тілесні ушкодження не роздивлявся. ОСОБА_32 йому пояснила, що ОСОБА_20 стало погано, вона почала задихатись і ОСОБА_50 намагався надати першу медичну допомогу дитині, робив масаж серця та штучне дихання. Говорила, що ОСОБА_20 спочатку прийшла до тями, а потім знову втратила свідомість. Про те, що ОСОБА_20 хтось бив, ОСОБА_32 йому нічого не говорила. Коли він забирав із квартири ОСОБА_17 та сина ОСОБА_36 , вона в цей час винесла і віддала йому пакетик з амфетаміном. Коли ОСОБА_14 забрали у поліцію, він із ОСОБА_35 у автомобілі вжили той амфетамін, який вона йому віддала. ОСОБА_32 із ОСОБА_20 на вулиці ніколи не гуляли, а на його запитання чому так відбувається, вона нічого не відповідала;

- показаннями ОСОБА_51 , який працює лікарем судово-медичних експертиз Олександрійського відділення СМЕ Кіровоградського обласного бюро СМЕ УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, відповідно до яких він проводив судово-медичні експертизи у даній справі, зокрема і щодо встановлення причин смерті ОСОБА_18 та підтверджує, що смерть дитини настала у зв`язку із здавленням головного мозку. Тілесні ушкодження, які були виявлені на тілі дитини не могли утворитись при падінні. Він упевнений у тому, що тілесні ушкодження, які наявні на тілі ОСОБА_18 , не могли утворитись при наданні першої медичної допомоги та при здійсненні реанімаційних заходів, адже у такому б випадку мали б місце крововиливи у грудну клітину і переломи ребер, але таких тілесних ушкоджень у дівчинки виявлено не було.

- протоколом прийняття заяви від 24.07.2015 року про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_12 просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_14 , котрий 24.07.2015 року навмисно позбавив життя її доньку ОСОБА_18 (том 1 а.к.п. 27);

- протоколом огляду місця події від 24.07.2015 року, відповідно до якого під час огляду квартири АДРЕСА_2 , в одній із кімнат на дивані було виявлено труп дитини жіночої статі із множинними тілесними ушкодженнями. Під час огляду було вилучено простирадло білого кольору зі слідами речовини бурого кольору (далі по тексту РБК), рушник білого кольору зі слідами РБК (Том 1 а.к.п. 29-34);

- протоколом огляду місця події від 24.07.2015 року, відповідно до якого під час огляду квартири АДРЕСА_2 у кімнаті АДРЕСА_4 на підлозі біля дивану було виявлено нашарування РБК та мікрооб`єкти зовні схожі на волосся світлого кольору; на дивані виявлено подушку з наволочкою блакитного кольору на поверхні якої були наявні численні плями речовини бурого кольору та два простирадла з нашаруваннями РБК. У ванній кімнаті на підлозі було виявлено пляму речовини бурого кольору розміром 2*2.4 см, на боковій поверхні ванни та на поверхні самої ванни виявлені плями РБК. У кімнаті №3 вказаної квартири були виявлені матрац сіро-зеленого кольору із нашаруваннями речовини бурого кольору, простирадло білого кольору зі слідами РБК, смугаста ряднинка із плямами рідини бурого кольору. Виявлені об`єкти були вилучені шляхом здійснення змивів та вирізів тканини (том 1 а.к.п. 35-36);

- протоколом огляду місця події від 24.07.2015 року, відповідно до якого під час огляду квартири АДРЕСА_2 у потерпілої ОСОБА_12 було вилучено джинсовий сарафан світлого кольору та жовту майку, у які була одягнена остання (том 1 а.к.п. 38-39);

- протоколом огляду трупа від 24.07.2015 року, відповідно до якого на тілі трупу ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено численні синці в областях обличчя, грудної клітини, в потиличній ділянці в проекції хребта, в задній проекції тулуба, на сідницях, в області анального отвору; надрив уздечки верхньої губи, рана слизової нижньої губи, крововилив з внутрішньої поверхні в м`які тканини в потиличній, лобній і скроневій ділянках. Крововилив по поверхнях в проекції легень, бризжейці товстого кишечника. Підозра на крововилив під м`яку мозкову оболонку (том 1 а.к.п. 40-41);

- протоколом проведення слідчого експерименту та його відеозаписом за участі потерпілої ОСОБА_12 від 24.07.2015 року, відповідно до якого остання зазначила, що вона проживає у квартирі, яку винаймає, разом зі своїми дітьми: ОСОБА_19 , якому 2 роки і 8 місяців та ОСОБА_18 , якій було 1 рік і неповних 2 місяці, та співмешканцем ОСОБА_14 . Біологічним батьком її дітям ОСОБА_14 не являється. Того дня ОСОБА_14 близько 23.00 години приїхав до них додому разом зі своїм сином ОСОБА_17 . Її діти ОСОБА_24 і ОСОБА_20 вже спали у своїх кімнатах. А вона з ОСОБА_14 та його сином ОСОБА_17 лягли відпочивати у окремій спальні, але ще не спали. Близько 00.00 годин прокинулась ОСОБА_20 та попросилась до туалету. Вона, потерпіла, посадила доньку на горщик, а ОСОБА_17 , син ОСОБА_14 , захотів із ОСОБА_20 погратись і взяв її на руки. Соломія почала плакати. ОСОБА_14 кричав на ОСОБА_20 щоб вона заспокоїлась, але вона не реагувала та продовжувала плакати, оскільки дуже боялась ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_14 , лежачи на ліжку у їхній спальній кімнаті, посадив ОСОБА_20 собі на живіт, а його син, ОСОБА_17 , розмовляв із ОСОБА_20 , але вона не заспокоювалась. ОСОБА_14 говорив їй, що його боятися не треба, оскільки він її батько, але ОСОБА_20 нічого не чула, продовжувала плакати і дивлячись на неї, потерпілу, хотіла щоб вона її забрала. Потім ОСОБА_14 поніс ОСОБА_20 до ванної кімнати та взявши її у руки почав підставляти обличчям догори під кран із холодною водою. Вона бачила, що ОСОБА_14 бив її доньку по щоках і сідницях наче дорослу людину і говорив, що хоче її реанімувати. ОСОБА_53 потім знову опускав під воду і довго її мочив. Коли донька іще була у свідомості, вона говорила ОСОБА_14 , що ОСОБА_20 вже не кричить та просила покласти її. Але він її не чув і продовжував свої дії. Оскільки син ОСОБА_14 попросив пити вона вийшла із ванної кімнати, щоб напоїти його сина. ОСОБА_53 коли повернулась, ОСОБА_20 була вже без свідомості. Потім ОСОБА_14 почав класти її доньку собі на ногу, животиком донизу, та бити зі значною силою по спині, говорячи, що він її реанімує. Дитина була вся синя. Вона не бачила, щоб ОСОБА_14 бив її доньку по обличчю, але воно було у синцях. Бачила як він клав дитину у ванну, двома руками натискав на грудну клітину та робив їй штучне дихання, а потім брав дитину у руки та трусив її. ОСОБА_14 говорив, що ОСОБА_20 не дихає, але її серце б`ється, треба їй запустити повітря, але нечиста сила не дає йому вдихнути у дівчинку повітря і продовжував свої дії. Вона намагалась зупинити ОСОБА_14 , але він її не слухав та бив ОСОБА_20 долонями по обличчю, по спині, по грудях, по сідницях. Оскільки вона, потерпіла, плакала, ОСОБА_14 її виганяв із кімнати і дорікав їй у тому, що вона не хоче йому допомагати. У ванній кімнаті із ОСОБА_20 він був приблизно 40 хвилин, а потім переніс її до спальні і продовжував робити штучне дихання так, що в неї дуже сильно надувався животик. Син ОСОБА_14 у цей час ховався в іншій кімнаті і не міг дивитись на те, що відбувається. Згодом вона побачила біля ротової порожнини доньки кров, але ОСОБА_14 сказав, що це ОСОБА_20 просто прикусила язика. Коли вона підійшла ближче то побачила рушник, який був увесь закривавлений. У ванній кімнаті крові на дитині не було. Вона з`явилась вже у спальні. ОСОБА_14 так давив ОСОБА_20 , що в неї із заднього проходу почав виходити кал і це продовжувалось близько двох годин. Кал був на рушникові, на простирадлі, але ОСОБА_14 продовжував зі значною силою давити дитину. Вона зрозуміла, що ОСОБА_20 вже мертва. Але ОСОБА_54 говорив, що серце у неї іще б`ється. Близько 03.30 години ОСОБА_55 . Соломію, яка була уся закривавлена та у калові, поніс до ванної кімнати, помив її і відніс до її кімнати. Він сказав, що нечиста сила не дає їй дихати, також говорив : - «Відпусти її, вона тобі не потрібна». Згодом він знову взяв ОСОБА_20 , поклав на ліжко і почав знову робити те саме. Всі ці його дії продовжувались до 05.40 години. Вона пропонувала викликати швидку, але ОСОБА_14 говорив, що впорається і сам, іще й не таких витягував. О 05.30 годині вона притулилась до дитини і почула, що серце у неї вже не б`ється. Соломія була вся синя і холодна, а її животик був такий великий, як надутий м`яч. Вона знову йому запропонувала викликати швидку. Коли він погодився, зателефонувала до лікарні та побігла зустрічати лікарів. У той час ОСОБА_14 помив ОСОБА_20 , відніс до її сина ОСОБА_21 у кімнату та поклав на ліжко. Коли лікарі оглянули дитину, то констатували її смерть. Але вона не розповіла лікарям правду про те, що відбувалось із її донькою, оскільки побоювалась за своє життя. Перед тим як викликати швидку ОСОБА_14 показав їй задній прохід ОСОБА_20 і запитав: - "Ти що, її комусь віддавала, дивись, що у неї трапилось ?" Але вона не бачила, щоб її співмешканець вчиняв якісь насильницькі дії щодо її доньки, які б полягали у статевих зносинах, оскільки вона тієї ночі не завжди була поруч із ним, можливо він їй щось і робив із статевими органами, але що саме вона не знає. І вона, і її діти дуже боялися ОСОБА_14 . Він бив її дітей. Її син ОСОБА_24 не визнавав ОСОБА_14 , як батька і ОСОБА_14 це не подобалося. На початку червня 2015 року її син не хотів розмовляти із ОСОБА_14 , ховався за неї і ОСОБА_14 це розлютило. За це він тоді побив її сина у його кімнаті, а їй наказав не втручатись. Він бив ОСОБА_21 руками по сідницях, крутив йому вушка та штовхав по кімнаті. Враховуючи те, що ОСОБА_14 і її особисто бив, вона боялась розправи над собою, тому слухалась його вказівок і нікому нічого не розповідала. Тижня через два після побиття ОСОБА_21 , ОСОБА_14 вперше побив ОСОБА_20 . Це сталось із тих причин, що ОСОБА_14 хотів залишитись із нею, потерпілою, наодинці, а ОСОБА_20 його не слухалась і плакала. Він її почав бити рукою по сідницях, відніс у ванну кімнату та відкривши холодну воду, мочив ОСОБА_20 , говорив, що нечиста сила у ній живе. Також, того разу, він тягав її за вушка і повиривав волосся. Коли вона перестала кричати ОСОБА_14 відніс ОСОБА_20 до її кімнати і зачинив там. Вона мабуть перестала плакати бо в неї вже не було сил, а можливо заважала вода, яка у неї потрапила. Після цього побиття у Соломії сідниці були аж фіолетового кольору до рівня нирок, вушка аж майже чорні, на місці де було волосся повискакували гнійники. Вона дуже довго відходила, бо в неї все боліло. Друге побиття ОСОБА_20 мало місце у другій неділі липня, але точної дати вона вже не пам`ятає. ОСОБА_14 брав її на руки. Але ОСОБА_20 його боялась і ОСОБА_14 це не подобалось. Він намагався її заспокоїти, говорив щоб вона закрила рота, постійно повторював, що він її батько. Вона, потерпіла, говорила ОСОБА_14 , що ОСОБА_20 його боїться, але він на це не реагував та говорив, що це в ній біс. ОСОБА_56 знову побив ОСОБА_20 так, що в неї було все лице і шия сині. Того разу він також підставляв ОСОБА_20 під воду і кричав, що з неї виходить біс, що дівчинка їй не потрібна, бо вона маленька і нечиста сила в ній. Про побиття ОСОБА_14 її дітей вона нікому не розповідала і в жодні державні органи не повідомляла, оскільки боялась ОСОБА_14 (том 1 а.к.п. 49-57);

- копією протоколу виїзду швидкої медичної допомоги від 24.07.2015 року № 13675, відповідно до якого прибувши на місце виклику до квартири АДРЕСА_2 о 5.47 годині лікарем було констатовано біологічну смерть ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час огляду дитини були виявлені на голові, грудях, животі обширні гемотоми та кров`янисті виділення з рота (том 1 а.к.п. 128);

- висновком судово-медичної експертизи №265 від 24.08.2015 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа дитини ОСОБА_18 виявлено тілесні ушкодження у вигляді : а) закритої черепно-мозкової травми ( крововилив під м`яку мозкову оболонку, крововиливи у м`які тканини голови у тім`яно-потиличній, у лівій лобній ділянці, у правій лобній ділянці та у лівій скроневій). Садна в проекції правої щоки та на лівому і правому крилі носу. Синці на лобі справа, лобі зліва в кількості 5-х, лівій виличній ділянці, в проекції лівої щоки, на верхній повіці лівого ока, в проекції правої щоки з переходом на нижню щелепу справа, на верхній губі з переходом на слизову, на нижній губі з переходом на слизову, в проекції нижньої щелепи зліва, на підборідді, по задній поверхні лівої вушної раковини, в потиличній ділянці зліва, в тім`яній ділянці більше зліва. Розрив вуздечки верхньої губи; б) тупої травми грудної та черевної порожнини (крововилив у правій легені та брижі товстої кишки. Синці в проекції лівої ключиці з переходом на нижню третину шиї, в проекції правої ключиці в кількості 2-х, в проекції руків`я грудини, по передньо-бічній поверхні грудної клітини зліва, по передньо-бічній поверхні грудної клітини справа, по лівій боковій поверхні живота, в проекції верхньої та середньої третини грудного відділу хребта, в проекції поперекового відділу хребта з переходом на нижню частину грудного відділу хребта, в проекції лівої лопатки в кількості 3-х, по задній поверхні тулуба справа в кількості 10-ти, по лівій бічній поверхні тулуба на рівні реберної дуги в кількості 3-х, по правій бічній поверхні тулуба в кількості 8-ми); в) синці в проекції лівого плечового суглобу в кількості 4-х, в проекції правої та лівої сідниці, навколо відхідного отвору, в проекції лівого колінного суглобу, по тильній поверхні правої стопи. Тілесні ушкодження зазначені у пункті а) у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження зазначені у пункті б) у своїй сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби. Тілесні ушкодження зазначені у пункті в) мають ознаки легких тілесних ушкоджень з скороминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб. Виявлені тілесні ушкодження були спричинені в проміжку часу приблизно до 2-х годин до моменту смерті. Вище вказані тілесні ушкодження були спричинені предметом (ами) з ознакою тупого твердого, індивідуальні особливості якого не відобразилися. Виявлені тілесні ушкодження утворились внаслідок мінімум 59 травматичних впливів. Смерть ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від здавлення головного мозку в комплексі з його набряком внаслідок черепно-мозкової травми, на що вказують дані судово-медичного дослідження трупу у моргу та судово-гістологічної експертизи. Враховуючи трупні зміни можна казати що смерть настала приблизно за 6-10 годин до моменту дослідження трупу в морзі. Комплекс виявлених тілесних ушкоджень не міг утворитись у наслідок падіння з положення стоячи на площину. Під час проведення судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак яких небудь захворювань не виявлено. При судово-токсологічній експертизі у трупа ОСОБА_18 в крові метиловий, етиловий, ізопропіловий, проміловий, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти не виявлено (том 2 а.к.п. 18-26);

- висновком судово-медичної експертизи № 265/1 від 05.10.2015 року, відповідно до якого виявлені на тілі ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження не могли виникнути під час надання останній першої медичної допомоги чи реанімаційних заходів та за обставин на які вказує ОСОБА_14 , під час проведення з ним слідчого експерименту (том 2 а.к.п. 30-31);

- протоколом відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 08.08.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 було відібрано зразки крові та волосся для проведення судових експертиз (том 2 а.к.п. 146);

- висновком експерта № 642 від 12.08.2015 року, відповідно до якого кров ОСОБА_14 належить до групи 0аВ за ізосерологічною системою АВ0 (том 2 а.к.п.48-49);

- висновком експерта № 643 від 14.09.2015 року згідно якого, об`єкти 1-7, вилучене із кімнати № 2 є волоссям людини і походить з голови. Характер корневих кінців всіх волосин свідчить про те, що вони вирвані життєздатними. Волосся з кімнати № 2 схоже між собою за основними морфологічними і фізичними ознаками і може належати одній особі. Враховуючи результати серологічного дослідження волосин з кімнати №2, вони не можуть походити від підозрюваного ОСОБА_14 (том 2, а.к.п. 52-54);

- висновком експерта № 622 від 09.09.2015 року, відповідно до якого, кров потерпілої ОСОБА_18 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. Крім того організму потерпілої властивий і антиген Н в якості супутнього. Кров підозрюваного ОСОБА_14 належить до групи 0аВ за ізосерологічною системою АВ0. На марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору з підлоги кімнати № 2 знайдено кров людини та при визначенні групової належності цієї крові встановлено антигени А і Н . Таким чином, кров в об`єкті 1 може належати потерпілій ОСОБА_18 . Одному ОСОБА_14 кров в об`єкті 1 належати не може, але домішка його крові не виключається (проте, враховуючи характер слідів, останнє малоймовірно) (том 2 а.к.п.73-75);

- висновком експерта № 623 від 09.09.2015 року, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору з підлоги кімнати № 2 і в контрольному змиві знайдена кров людини та при визначені групової належності цієї крові встановлено атиген А і Н. Таким чином, кров в об`єкті 1 і в контрольному змиві 1 може належати потерпілій ОСОБА_18 . Одному ОСОБА_14 кров в цих слідах належати не може, але домішка його крові не виключається (проте, враховуючи характер слідів, останнє малоймовірно) (том 2 а.к.п. 78-80);

- висновком експерта №628 від 11.09.2015 року, відповідно до якого на трьох об`єктах з подушки знайдено кров людини. При визначені групової належності на фрагменті № 3 з подушки виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові від однієї особи групи АВ з супутнім антигеном Н, або декількох осіб, організмам яких притаманні антигени А і Н, тобто групи АВ та 0аВ. Таким чином, кров в об`єкті 3 може походити від потерпілої ОСОБА_18 . Одному ОСОБА_14 кров у цьому об`єкті належати не може, але домішка його крові не виключається (том 2 а.к.п.83-85);

- висновком експерта № 624 від 09.09.2015 року, відповідно до якого на клапті тканини білого кольору з місця події знайдена кров людини та при визначені групової належності цієї крові виявлено антигени А і Н. Таким чином , кров в об`єкті № 1 може належати потерпілій ОСОБА_18 . Одному ОСОБА_14 кров у цих слідах належати не може, але домішка його крові не виключається (том 2 а.к.п. 88-90);

- висновком експерта № 631 від 11.09.2015 року, відповідно до якого, на двох фрагментах паперових шпалер знайдено кров людини. При визначені групової належності на фрагменті шпалер № 2 виявлено антиген А. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від особи групи АВ і може належати потерпілій ОСОБА_18 (том 2 а.к.п. 101-103);

- висновком експерта № 635 від 11.09.2015 року, відповідно до якого, на сарафані ОСОБА_12 знайдено кров людини. При визначенні групової належності в об`єкті 1 виявлено антиген А. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від особи групи АВ і може належати потерпілій ОСОБА_18 . Кров в об`єкті 1 не може походити від підозрюваного ОСОБА_14 (том 2 а.к.п.125-127);

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 708 від 15.09.2015 року, відповідно до якого генетичні ознаки клітин піднігтьового вмісту зрізів нігтів з лівої та правої рук ОСОБА_14 , генетичні ознаки клітин у змивах з правої та лівої кистей ОСОБА_14 є змішаними, збігаються між собою і містять генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_18 та ОСОБА_14 . Генетичні ознаки клітин у змиві з правої п`яти ОСОБА_14 збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_18 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин у змиві з правої п`яти ОСОБА_14 та генетичних ознак зразку крові потерпілої ОСОБА_18 складає 3.15*10-22. Сукупність генетичних ознак, визначених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 1 з 3.2 секстильйонів осіб (том 2 а.к.п. 132-137);

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 709 від 15.09.2015 року, відповідно до якого генетичні ознаки клітин у змиві з лівої кисті руки ОСОБА_12 не збігається з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_18 і належить невстановленій особі жіночої генетичної статі (том 2 а.к.п.142-145);

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 710 від 15.09.2015 року, відповідно до якого генетичні ознаки клітин піднігтьового вмісту зрізів нігтів з лівої та правої рук ОСОБА_18 збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками самої потерпілої ОСОБА_18 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 . Походження клітин піднігтьового вмісту зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_18 від ОСОБА_14 виключається (том 2 а.к.п. 150-153);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 429 від 25.08.2015 року, згідно з яким ОСОБА_14 в момент скоєння правопорушення психічними захворюваннями не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_14 слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_14 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (том 3 а.к.п. 29-29).

Наведені докази суд вважає належними і допустимими, а тому приймає в основу обвинувального вироку.

Надаючи оцінку іншим доказам суд зазначає, що не приймає до уваги висновки судово-медичної експертизи № 607 (том 2 а.к.п. 27-28), № 265/2 (том 2 а.к.п. 33-34), № 361 (том 2 а.к.п. 38-39), № 360 (том 2 а.к.п. 43-44), № 621 (том 2 а.к.п. 60-61), № 629 (том 2 а.к.п. 64-66), № 630 (том 2 а.к.п. 69-70), № 629 (том 2 а.к.п. 93-94), № 627 (том 2 а.к.п. 97-98), № 632 (том 2 а.к.п. 106-108), № 625 (том 2 а.к.п. 111-113), № 620 (том 2 а.к.п. 116-117), № 633 (том 2 а.к.п. 120-122), висновки молекулярно-генетичних експертиз № 743 (том 2 а.к.п. 158-162), № 744 (том 2 а.к.п. 167-170), протокол огляду місця події від 28.08.2015 року (том 2 а.к.п. 172), протокол отримання зразків почерку ОСОБА_14 для проведення експертизи від 31.08.2015 року (том 2 а.к.п. 174-184), висновок судово-почеркознавчої експертизи № 1669 (том 2 а.к.п. 188-189), висновок судово-хімічної експертизи наркотичних засобів № 708 (том 2 а.к.п. 195-198), висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 307 (том 2 а.к.п. 207-211), оскільки вказані документи не мають жодного доказового значення для даної справи в межах інкримінованого ОСОБА_14 злочину.

Також суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_57 (голови Войнівської сільської ради Олександрійського району), ОСОБА_58 (касира Войнівської сільської ради Олександрійського району) та ОСОБА_59 (однокласника ОСОБА_14 ) з приводу того, що ОСОБА_14 за місцем проживання характеризується позитивно, жодних насильницьких дій відносно своїх дітей не вчиняв, оскільки вони стосуються лише суб`єктивних характеризуючих даних обвинуваченого.

Показання свідка ОСОБА_60 не має доказового значення, оскільки він повідомив, що перебував напередодні подій загибелі дитини в одному автомобілі із ОСОБА_14 , проте ніяких розмов про побиття дитини він не чув.

Крім того, не можуть бути прийняті судом до уваги показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_61 з приводу обставин допиту дітей ОСОБА_14 , адже вони не містять жодних відомостей щодо обставин вчинення злочину.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого про те, що він не мав наміру вбивати потерпілу ОСОБА_18 , а навпаки хотів надати їй першу медичну допомогу, оскільки ці твердження спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту та його відеозаписом за участі потерпілої ОСОБА_12 від 24.07.2015 року, яка безпосередньо після події смерті дитини розповіла обставини спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, наданими суду показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та перебуваючи під присягою, послідовно суду пояснила про події, які призвели до смерті дитини, висновком судово-медичної експертизи № 265/1 від 05.10.2015 року, та поясненнями експерта ОСОБА_51 в судовому засіданні, відповідно до якого виявлені на тілі ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження не могли виникнути під час надання останній першої медичної допомоги чи реанімаційних заходів, висновком судово-психіатричної експертизи, відповідно якої ОСОБА_14 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічними розладами не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Твердження ОСОБА_14 , що побиття дитини вчинила ОСОБА_12 , не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки допитаний 04 жовтня 2018 року в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_62 повідомив, що, перебуваючи 23.07.2015 року разом в одному автомобілі з ОСОБА_14 , жодних розмов обвинуваченого про побиття ОСОБА_12 дитини не чув.

Суд, враховуючи вік потерпілої, механізм нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізацію, кількість, сукупність та характер, зокрема нанесення ОСОБА_14 численної кількості тілесних ушкоджень - не менше 59 травматичних впливів, у життєво важливі органи (грудна клітина, голова) малолітній дитині, якій на день події не виповнилося навіть 1 року та 2 місяців, дійшов висновку, що у момент скоєння злочину обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, зокрема у виді смерті потерпілої.

Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" визначає, що умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст. 115 КК ( 2341-14 ), якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази та аналізуючи їх в сукупності суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_14 доведеною повністю у вчиненні інкримінованого йому злочину.

На переконання суду, вчиняючи злочин, обвинувачений свідомо допускав настання смерті малолітньої ОСОБА_18 , враховуючи кількість нанесених ударів, а також вік малолітньої дитини, продовження таких дій навіть усвідомлюючи, що дитина тривалий час не дихає та не має ознак життя.

Про направленість умислу на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_18 свідчить і поведінка обвинуваченого, який своєчасно не викликав швидку допомогу і не вжив заходів для доставки малолітньої дитини в лікарню, маючи власний транспортний засіб.

На думку суду, наведені обставини свідчать про особливу жорстокість обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої ОСОБА_18 .

При призначенні покарання ОСОБА_14 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який являється особливо тяжким, особу обвинуваченого, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти здоров`я, думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому суворе покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З огляду на вказане, суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_14 нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам вчинення злочину, а також вимогам ст. 65 КК України.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_14 перебуває під вартою з 24 липня 2015 року.

Підстав для зміни раніше обраного ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час апеляційного оскарження суд не вбачає.

29 серпня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду у справі № 663/537/17 оприлюднено правовий висновок, відповідно до якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію.

Враховуючи, що ОСОБА_14 злочин було вчинено 24.07.2015 року та цього ж дня щодо ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжував застосуватись після 21 червня 2017 року, то строк запобіжного заходу необхідно зарахувати до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявлено до ОСОБА_14 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на їхню користь 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 40 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, як витрати, понесені на поховання ОСОБА_18 .

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення .

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить із ступеню моральних страждань потерпілих, яких вони зазнали, і враховує, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_14 вони втратили свою дитину. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує поведінку потерпілої ОСОБА_12 під час нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим її доньці, яка не вжила жодних заходів для збереження життя своєї дитини, своєчасно не викликала швидку допомогу та не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, що сприяло настанню смерті її доньки.
З урахуванням обставин справи, глибини душевних страждань, а також виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що на користь потерпілого ОСОБА_11 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 40 000 грн., а на користь потерпілої ОСОБА_12 10 000 грн.
Згідно ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Враховуючи, що ОСОБА_11 не надано до суду жодних доказів на підтвердження здійснених ним витрат на поховання доньки, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Судові витрати у справі суд покладає на рахунок ОСОБА_14 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статями 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 2,4 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Запобіжний захід ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишити незмінним у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з 24.07.2015 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) ОСОБА_14 з 24.07.2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави 27418 (двадцять сім тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 92 коп. за проведення судових експертиз, з яких 8863.68 грн. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 708, 5539.80 грн. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 709, 3323,88 грн. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 710, 5539,80 грн. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 743, 2215,92 грн. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 744, 984 грн. за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1669, 460,80 грн. за проведення судової експертизи наркотичних засобів, 491,04 грн. за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 307.

Стягнути з ОСОБА_14 у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_12 10 000 грн. та на користь ОСОБА_11 40 000 грн.

У решті вимог за цивільним позовом - відмовити.

Речові докази по справі, а саме:

-виріз тканини фіолетового кольору, марлі зі змивом зі слідами РБК, виріз тканини жовтого кольору, марлеві тампони зі слідами РБК, виріз тканини оранжевого кольору, виріз тканини білого кольору, виріз з ряднини, два фрагменти тканини з матрацу, шість фрагментів тканини з подушок, простирадло, рушник, ін`єкційний шприц, дактилоплівку із мікрооб`єктами з матрацу, поліетиленові пакети у яких зберігаються : зрізи з обох рук ОСОБА_18 та контрольний змив ОСОБА_18 , зрізи з обох рук ОСОБА_14 , змиви з обох рук ОСОБА_14 , контрольний змив із п`яти ОСОБА_14 , змиви з обох рук ОСОБА_12 , зразки крові ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , паперові конверти у яких зберігаються : змив зі статевих органів ОСОБА_14 , мазок з піхви, мазок з промежини, мазок з прямої кишки, мазок з ротової порожними ОСОБА_18 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області знищити;

-майку жовтого кольору та сарафан джинсового кольору, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області повернути потерпілій ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим у той же строк починаючи з дати вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий

Суддя

Присяжні