Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 серпня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0000293 від 12.01.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівного, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину , з повною вищою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу ві розмір 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Як встановлено вироком суду, на початку жовтня 2017 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_5 золоті вироби, а саме: жіночу каблучку 583 проби, вагою 3,4 г., вартістю 2133, 43 грн., золоту обручку 585 проби, вагою 3 г., вартістю 1888,92 грн., жіночу підвіску, 585 проби, вагою 1г., вартістю 629,64 грн., жіночу підвіску, 585 проби, вагою 1,6 г., вартістю 1007,42 грн., жіночу каблучку, 585 проби, вагою 1,2 г., вартістю 755,56 грн., пару сережок, 585 проби, вагою 4 г., вартістю 2518,56 грн., пару сережок, 585 проби, вагою 2,2 г., вартістю 1385,20 грн., жіночу каблучку, 585 проби, вагою 2,8 г., вартістю 1762,99 грн., жіночу каблучку, 585 проби, вагою 1,9 г., вартістю 1196,31 грн., жіночу каблучку, 585 проби, вагою 1,6 г., вартістю 1007,42 грн.,чим завдав потерпілій майнової шкоди в розмірі 14405,45 грн..
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки ОСОБА_6 не відшкодував їй заподіяну матеріальну шкоду. Зазначає, що під час розгляду кримінального провадження, заявлений нею цивільний позов в сумі 14405,45 грн., судом розглянуто не було. Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 ( шість) місяців та задовольнити цивільний позов у повному обсязі на суму заподіяної шкоду в розмірі 14405, 45 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка просить задовольнити апеляційну скаргу потерпілої частково , думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просять вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого та потерпілої, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, судом першої інстанції при його призначенні в повній мірі дотримано вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому злочині, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, як такий, що скарг на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання за вчинений злочин у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України, що є справедливим покаранням та відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню в подальшому, попередженню вчинення нових злочинів, рішення суду вмотивоване.

На думку колегії суддів, в апеляційній скарзі потерпілою не наведено обґрунтованих доводів про те, чому призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в порівнянні з тим, яке вона просить в апеляційній скарзі, а саме 6 (шість) місяців арешту, не є справедливим, не досягне мети покарання, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Крім того, в суді першої інстанції прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти такого виду та розміру покарання.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 в частині не вирішення її цивільного позову є обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст.128,129 КПК України не розглянуто цивільний позов потерпілої, чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

При апеляційному розгляді судом розглянуто цивільний позов ОСОБА_5 .

Так, згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.52) потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 14405 гривень.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , а саме 14405 гривень, стверджується викладеним у вироку суду формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, чи підлягає задоволенню цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Крім того, зі змісту ст.374 КПК України вбачається, що при ухваленні вироку вирішується питання та зазначаються у мотивувальній частині - підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, а в резолютивній частині - рішення про цивільній позов.

Таким чином, наведеними вище нормами кримінального процесуального закону встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути ухвалене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Крім того, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 визнав цивільний позов, заявлений потерпілою, про що підтвердив і в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою зміну вироку суду на підставі п.4 ч.1 ст.408 , п.3 ч.1 ст.409 КПК України. В іншій частині вирок суду законний, обгрунтований та вмотивований.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України , колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 України, змінити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди , задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 14405 (чотирнадцять тисяч чотириста п`ять гривень).

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

_______________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3