Провадження №1-кп/523/454/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю представника служби у справах дітей

Одеської міської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю захисника ОСОБА_9

у присутності потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси виділене кримінальне провадження за № 0003757 від 12.06.2016р. за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Беляївка Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньо освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого.
Проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,-

Встановив:

12.06.2016 року приблизно о 00:15 годині, неповнолітній ОСОБА_11 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 та його братом ОСОБА_13 , відносно яких Суворовським районним судом м. Одеси ухвалений обвинувальний вирок від 24.11.2017р., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насиллям яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підбігши до раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , та застосувавши насилля, яке виразилося в тому, що ОСОБА_11 вдарив потерпілого по нозі та з силою надавив в область шиї, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 стали наносити ОСОБА_10 удари ногами в область голови, в цей момент ОСОБА_13 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг Дуос» в корпусі білого кольору вартістю 500 грн. та грошовими коштами у розмірі 300 грн., діставши їх зі внутрішньої кишені потерпілого, після чого всі разом з місця скоєння злочину втекли, тим самим своїми діями спричинивши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 800 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи за №1693 від 29.06.2016 потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа зі зміщенням кісткових уламків, з крововиливами у параорбитальну клітковину (синці нижніх повік обох очей), які могли утворитися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, оцінюються в комплексі, викликали розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за цим критерієм відповідно до п.п.2.3.3. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та неодноразово змінюючи свою позицію, остаточно визначившись пояснив, що дійсно у червні 2016 року у нічний час доби разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 гуляли в районі вул. Героїв оборони Одеси у м. Одесі, де побачили потерпілого, підійшли до нього, попросили цигарку, у відповідь він щось не культурно сказав та пішов далі, тому вони знову разом з ОСОБА_14 швидким кроком наздогнали його, щоб з`ясувати, чому він так відповів, ОСОБА_12 стояв позаду. Він - ОСОБА_11 перший вдарив потерпілого по нозі своєю ногою, від чого хлопець впав на землю, вони з ОСОБА_13 стали його бити ногами, ОСОБА_16 десь стояв позаду, що робив, не бачив. ОСОБА_13 забрав з кишені потерпілого мобільний телефон та гроші, після чого вони покинули місце скоєння злочину. Через деякий час були затримані співпрацівниками поліції. Не заперечує той факт, що перший наносив удари ОСОБА_10 , але стверджує, що зговору на пограбування потерпілого не було, запевняючи, що неповнолітній ОСОБА_12 ніяких дій не вчиняв, били та приймали участь в конфлікті вони удвох з ОСОБА_14 , при цьому, відповідаючи на питання зазначив, що уперше до ОСОБА_10 підійшли утрьох та розмова наздогнати потерпілого у другий раз між ними мала місце, навіщо вдруге наздогнали та причини свого вчинку однозначно пояснити не зміг.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_11 суд вважає, що його винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілого, свідків, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в суді пояснив, що 12.06.2016 року приблизно о півночі повертався додому, проходячи по вул. Кишинівській у м. Одесі через приватний сектор. Назустріч йому вийшли троє хлопців, попросили прикурити, на що він відмовив та пішов далі, але його наздогнали, стали попереду нього, ОСОБА_11 почав з ним вести розмову, провокувати конфлікт, вдарив по нозі, зробивши «підсічку», від чого, втративши рівновагу, він впав на землю. Після цього його почали бити з усіх сторін, в тому числі в область голови. Він лежав головою вниз, прикриваючись та захищаючись руками, свідомість не втрачав, в цей момент хтось з нападників сказав його обшукати, з внутрішньої кишені забрали мобільний телефон, гроші, хто саме викрав належне йому майно, не бачив, потім обвинувачені втекли.
Впевнений, що удари наносили не менше двох різних чоловік, інтенсивно, одразу з двох боків, фактично водночас, всі виконували активні дії, стоячи на місці; кроків, щоб хтось з них відходив в сторону не чув. Стверджує, що вдруге обвинувачені також наздогнали його утрьох, оточивши, стали чіплятися, викликали конфлікт. Запевняє, що на впізнанні він чітко та беззастережно впізнав обвинувачених, які скоїли відносно нього кримінальне правопорушення, так як добре запам`ятав їх обличчя, які освітлювалися ліхтарем. У судовому засіданні потерпілий підтвердив, що викрадене майно повернуте, при цьому підтримує пред`явлені позовні вимоги повністю, наполягаючи на застосуванні щодо обвинуваченого суворої міри покарання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що працює в управлінні патрульної поліції, під час чергування було отримане повідомлення, що відносно молодого чоловіка в районі вул. Кишинівської у м. Одесі був скоєний грабіж. Прибувши на місце, при відпрацюванні сигналу, дослідили територію, побачили групу із трьох осіб, на них були сліди крові, на запитання вони зрозуміло нічого не могли відповісти, плуталися, що здавалося підозрілим. При цьому в ході бесіди один з них дістав мобільний телефон білого кольору, передав другому, після чого молоді люди були затримані та доставлені до відділку поліції для з`ясування обставин. У ході судового засіданні свідок підтвердив, що впізнає обвинувачених, які були затримані, безпосередньо вказуючи на ОСОБА_11 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює в управлінні патрульної поліції, у вказаний день по «102» надійшла орієнтировка, що у Суворовському районі м. Одеси трьома невідомими був скоєний напад на потерпілого. Прибувши за викликом на місце, були замічені троє молодих хлопців, у одного з них на одязі була кров. Вони були зупинені, на запитання щодо слідів крові пояснили, що від підвищеного тиску пішла кров з носу, далі один із них передав іншому мобільний телефон «Самсунг» білого кольору, що було підозрілим, у зв`язку з чим було прийняте рішення доставити їх до відділку поліції для з`ясування обставин. У ході судового засіданні свідок чітко вказав на обвинувачених, які були ними затримані.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 12.06.2016 року, в ході проведення якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_10 на фото №3 впізнав особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення ОСОБА_11
- Протоколом огляду речових доказів від 13.06.2016 року, а саме мобільного телефону марки «Самсунг GT-EI 202i» в корпусі білого кольору імей: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , грошової купюри номіналом 100 грн. та грошової купюри номіналом 20 грн.
- Висновком експерта №1693 від 29.06.2016 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразилися. Наявні тілесні ушкодження утворилися в термін від 1 до 2-3 тижнів до моменту огляду експертом. Таким чином, дані ушкодження могли бути заподіяні 12.06.2016 року. Дані ушкодження відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
- Висновком експерта №676 від 25.07.2016 року, відповідно якого кров ОСОБА_11 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В з ізосерологічною системою АВО. На футболці підозрюваного ОСОБА_11 виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_10 .

Разом з цим, вислухав пояснення учасників процесу, суд критично відноситься до показів ОСОБА_11 в тій частині, що між ними не було попереднього зговору та ОСОБА_12 не вчиняв ніяких протиправних дій, оскільки його пояснення спростовуються детальними, чіткими та послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який неодноразово допитаний у судовому засіданні прямо вказав на обвинуваченого, як на одного з трьох хлопців, які вчинили відносно нього злочин, при цьому діяли узгоджено цілеспрямовано.
В правдивості свідчень потерпілого у суду не виникає сумнівів.
Крім того, пояснення обвинуваченого спростовуються дослідженими та оголошеними у судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпілий без сумнівів впізнав ОСОБА_11 , як і ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , як осіб які вчинили відносно нього розбійний напад.
Спосіб вчинення кримінального правопорушення, нічний час, поведінка обвинувачених, послідовність та чіткість їх дій, підтверджує розподілення ролей та їх домовленість щодо скоєння злочину.
Різні версії обвинуваченого ОСОБА_11 , які він висловлював під час судового розгляду, спочатку визнаючи вину, потім заперечуючи, пояснюючи, що нічого потерпілому ОСОБА_10 не говорив, удари не наносив, навпаки розбороняв ОСОБА_19 та потерпілого, але в подальшому змінив свої пояснення, вказуючи, що злочин він вчинив тільки удвох з ОСОБА_14 , є непереконливими та не знайшли свого підтвердження в суді, і розцінюється судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності та вигородити свого неповнолітнього товариша. Викладені у сукупності обставини та встановлені у ході судового засідання факти спростовують доводи щодо непричетності ОСОБА_20 до скоєння вищезазначеного інкримінованого йому кримінального правопорушення.
На думку суду, стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинувачених у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 своїми діями скоїв умисне, кримінальне правопорушення передбачене ст.187 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу /розбій/, вчинений за попередньою змовою групою осіб та його вина доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, мотивацію злочинів, суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв злочин будучи у неповнолітньому віці, перебував у розшуку, не працевлаштований, не навчається, не маючий місця реєстрації, задовільно характеризується за тимчасовим місцем мешкання відповідно характеристики голови Крижанівської сільської ради, виховувався у малозабезпеченій сім`ї з одним з батьків матір`ю, яка як вбачається не може проконтролювати його поведінку.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновки досудової доповіді Суворовського районного сектору пробації стосовно ОСОБА_11 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що обвинувачений проживав з матір`ю у орендованому житлі, яка працювала без укладення трудового договору; ймовірність ризику повторного вчинення злочину та ризик небезпеки для суспільства є середньою, у зв`язку з чим, враховуючи особистість обвинуваченого, історію умисного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_11 без позбавлення або обмеження волі може становити потенційну небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Також вивченням матеріалів провадження встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме мобільний телефон марки «Самсунг GT-EI 202i» в корпусі білого кольору, грошової купюри номіналом 100 грн. та 20 грн., які передані потерпілому ОСОБА_10 на відповідальне зберігання під розписку.

Відповідно до вимог ст.100 КПК України речові докази - куртка чорно-білого кольору, джинси синього кольору, футболка синього кольору, чоловіче взуття, футболка сірого кольору, шорти чоловічі джинсові світло - блакитного кольору, футболка білого кольору, шорти спортивні червоного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

За змістом обвинувального акту з`ясовано, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експертів для проведення судово-медичних експертиз, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 був пред`явлений цивільний позов до трьох обвинувачених про відшкодування на його користь завданої матеріальної шкоди у сумі 1319,70 гривень та моральної шкоди у розмірі 100 тис. гривень, який підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Так, за змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних засадах.

Відповідно до вимог ст. 129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Вказана потерпілим сума матеріального збитку доказана документально матеріалами справи, найшла своє підтвердження у ході судового розгляду, тому на думку суду підлягає задоволенню, однак разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що з урахуванням оголошення розшуку ОСОБА_11 та виділення відносно нього матеріалів в окреме провадження, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2017 року зазначена сума завданої матеріальної шкоди у розмірі 1319,70 гривень була солідарно в рівних частках стягнута на користь потерпілого ОСОБА_10 з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у повному обсязі, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності в подальшому вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди, оскільки з цього приводу раніше прийняте відповідне рішення.

При цьому, оцінюючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 заявлені у розмірі 100 тис. гривень морального збитку, суд, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, ступень вини та активну роль ОСОБА_11 при вчиненні злочину, вважає за необхідне задовольнити частково, а саме у сумі 25 тис. гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних, фізичних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілого, водночас враховуючи стан здоров`я постраждалого, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідних для відновлення його попереднього стану.

Разом з цим, позовні вимоги прокурора Одеської місцевої прокуратури №4, заявлені у кримінальному проваджені в інтересах держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №11» про відшкодування фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 на суму 2110,77 грн., пред`явлених до законного представника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 - ОСОБА_21 та до законного представника ОСОБА_11 ОСОБА_22 , суд вважає за необхідне залишити без розгляду за наступних підстав.

Дійсно, статтею 1206 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Однак, слід зазначити, що незважаючи на те, що ОСОБА_11 на момент ухвалення вироку досяг повнолітнього віку, під час судового провадження в якості законного представника обвинуваченого виступали представники служби у справах дітей Одеської міської ради та, як раніше вже було вказано, рішення з цього приводу було прийняте, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2017 року сума завданої матеріальної шкоди у розмірі 2110,77 гривень була в рівних частках стягнута з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Таким чином, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_11 суд, оцінюючи обставини, спосіб та мотиви вчиненого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав частково, скоїв злочин будучи неповнолітнім, був оголошений у розшук, спосіб його життя, умови виховання, те, що він не має джерел доходів, наявність заподіяного збитку, який в добровільному порядку не відшкодований, особисте ставлення до скоєного, його вік та стан здоров`я, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину без застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, передбаченої санкцією ст.187 ч.2 КК України, оскільки відповідно до вимог ст.98 ч.2 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані лише такі додаткові покарання, як штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

На підставі викладеного, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне за наслідком судового розгляду зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_11 час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою у період часу з 28.11.2017 року відповідно ухали Суворовського районного суду м. Одеси за №523/16117/17 від 29.11.2017р.; та протоколу затримання особи від 28.11.2017 року. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 72, 98, 102, 103 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» за № 2046-VIII від 18.05.2017р., суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 залишити не змінною - тримання під вартою у ОУВП-21 УДПтСУ в Одеської області.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 28.11.2017 року (відповідно до складеного протоколу затримання особи від 28.11.2017р.).

Речові докази - мобільний телефон марки «Самсунг GT-EI 202i» в корпусі білого кольору, грошові купюри номіналом 100 грн. та 20 грн., які передані потерпілому ОСОБА_10 на відповідальне зберігання під розписку вважати повернутими за належністю.

Речові докази - куртку чорно-білого кольору, джинси синього кольору, футболку синього кольору, чоловіче взуття, футболку сірого кольору, шорти чоловічі джинсові світло - блакитного кольору, футболку білого кольору, шорти спортивні червоного кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області - знищити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 заявлений на суму матеріальної шкоди у сумі 1319,70 гривень та морального збитку у розмірі 100 тис. гривень задовольнити частково, а саме у сумі не відшкодованої моральної шкоди у розмірі 25000 гривень, з підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральної шкоди у сумі 25000 гривень.

Позовну заяву прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №11» про відшкодування витрат, пов`язаних з стаціонарним лікуванням потерпілого у сумі 2110,77 гривень залишити без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Матеріали кримінального провадження за №0003757 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2016 р. зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя: