справа № 462/3580/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
з участю сторін судового провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_12
захисника ОСОБА_13
потерпілої ОСОБА_14
представника потерпілої ОСОБА_15 ,
свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
ОСОБА_20 ,
експертів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 від 02.03.2014 року щодо:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно вимог ст. 89 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
встановив:

01.03.2014 року близько 23.35 год. ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку №6 по вул. Садовій у м. Львові, вступив з потерпілим ОСОБА_23 у конфлікт, який раптово виник між ними. У подальшому ОСОБА_12 маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_23 вийняв з кишені пальто розкладний ніж, яким умисно наніс потерпілому два удари у грудну ділянку зліва, заподіявши ОСОБА_23 , тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран на грудній клітці зліва, одна з котрих була непроникаюча має ознаки легкого тілесного ушкодження; друга рана проникаюча в ліву плевральну порожнину з наскрізним пошкодженням серця, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_23 .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, кваліфікованих за ст. 115 КК України не визнав, пояснивши, що заперечує умисел, визнає свою вину за першим обвинуваченням - заст.116 КК України та відмовився від дачі показань.

Після дослідження судом всіх доказів у справі, ОСОБА_12 погодився давати покази, та зазначив, що він повністювизнає свою вину за пред`явленим обвинуваченням за ст. 115 КК України, в дійсності він фактично завжди його визнавав, та пояснив наступне. Пройшло багато часу, тому відновити події в повному обсязі він не може. Знає одне, що на протязі цілого вечора 01.03.2014 року, коли вони залишили квартиру ОСОБА_24 , де святкували день народження, ОСОБА_23 ображав його, принижував його чоловічу честь та гідність. Висловлювався в сторону ОСОБА_12 , що в останнього «маленький статевий орган», «що занадто старий для ОСОБА_25 (барменші), яка йому сподобалась», що ОСОБА_12 «гей». Висловлювався також про колишню дружину обвинуваченого. Це дуже його напружувало, а після кожного образи та приниження емоціне напруження наростало. Він опам`ятався, коли побачив в себе в руці ніж, а перед собою лежаче тіло ОСОБА_23 . ОСОБА_12 охопила паніка. Надавати медичну допомогу він не вмів, пішов додому, потім повернувся, однак там вже були правоохоронні органи, які і викликали медичну допомогу. Що він казав правоохоронцям він не пам`ятає. Він жалкує, що вчинив вбивство.
Крім того, винність ОСОБА_12 також підтверджується:
Показами потерпілої ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_23 був її сином, син тривалий час товаришував з обвинуваченим, син добре відгукувався про ОСОБА_12 02.03.2014 року їй зателефонувала мати та повідомила, що син не приходив ночувати та не повідомляв про те, що його не буде. На телефонні дзвінки останній не відповідав. Вони почали хвилюватись та почали його пошуки, через деякий час до них зателефонували працівники міліції та повідомили, що сина вбили. Вона та її чоловік поїхали на впізнання, де їм показали труп сина. Обвинувачений відшкодував їй 39000 грн., матеріальних претензій до нього не має. Вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно, оскільки він вчинив умисне вбивство. Просить суд суворо покарати обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні ствердив, що зустрілися з обвинуваченим та ОСОБА_23 в барі, де він був з дівчиною. До них підійшли ОСОБА_12 та ОСОБА_23 та попросили підсісти до них. Вказаних осіб знає візуально з ОСОБА_26 знайомий з дитинства, так як виросли разом в одному мікрорайоні. З ОСОБА_27 теж познайомився близько двох років назад, при яких саме обставинах не пригадує. Жодних відносин із ними не підтримує. Окрім цього, зазначив, що і ОСОБА_26 і ОСОБА_27 були п`яними. Весь вечір ОСОБА_12 робив компліменти дівчині-бармену.Через деякий час він з своєю дівчиною пішов з цього закладу, залишивши ОСОБА_12 з ОСОБА_23 . На наступний день, 02.03.2014 року зустрів свого знайомого, який розповів, що в ніч з 01 на 02.03.2014 року зарізали ОСОБА_26 . Хто саме і при яких обставинах не повідомив, оскільки сам не знав.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона працює барменом у кафе-барі «Бургер-Бафет», що по вул. Садова, 4 у м. Львові. 01.03.2018 року заступила на свою добову зміну, близько 22.00 год. в кафе-бар зайшли двоє чоловіків, один з яких постійний клієнт закладу. Ці чоловіки були в стані алкогольного сп`яніння, окрім цього вони принесли із собою алкоголь, який пізніше розпивали. До приходу вищевказаних невідомих чоловіків в кафе-барі за столиком сиділи двоє осіб, чоловік та дівчина, невдовзі ці двоє невідомих чоловіків підсіли до людей за столик, та разом розпивали алкоголь, котрий принесли із собою. Приблизно через 20 хв. чоловік та дівчина покинули заклад, а згодом і цих двоє невідомих осіб. Ніяких конфліктів у закладі не було. Після закриття закладу, один із чоловіків намагався зайти в середину, проте, інший схопивши за руку відвів в сторону останнього. Далі вони пішли у невідомому їй напрямку.
Свідок ОСОБА_18 , пояснив, що 01.03.2014 року о 22 год. він разом із ОСОБА_28 та ОСОБА_29 заступили на патрулювання вулиць м. Львова по Франківському районі від «Автопатруля». Близько 23 год. 30 хв. проїжджаючи по вул. Садовій у м. Львові побачили невідомого мужчину, котрий падав на проїзну частину дороги. Зупинивши автомобіль, підійшли до чоловіка, котрий лежав на проїзній частині дороги напроти будинку АДРЕСА_2 , та побачили, що він важко дихав, а права рука була в крові. Невідомий був у нетверезому стані. Вони викликали карету швидкої допомоги та працівників поліції. Через хвилину до них підійшов невідомий, котрий був одягнений в темне пальто, в стані алкогольного сп`яніння та почав пояснювати, що мужчина котрий лежав на проїзній частині дороги міліціонер та наркоман. Почав сам пояснювати, без запитань міліції, що не вбивав потерпілого, висловлював побоювання, що після приїзду поліції його відправлять в тюрму. Працівниками поліції було запропоновано пред`явити речі та предмети, які знаходилися у нього. З пальта чоловік вийняв грошові кошти та складний ніж, котрий був у закритому вигляді. Працівники поліції запропонували останньому розкрити ніж, він погодився. На лезі ножа були сліди схожі на кров. Після приїзду карети швидкої допомоги, лікарі констатували смерть потерпілого.
Свідок ОСОБА_19 , ствердив, що патрулювавши вулицями м. Львова, почули по рації повідомлення, про те, що на проїжджій частині дороги по вул. Садовій лежить невідомий чоловік в крові. Під`їхавши на місце, побачили чоловіка котрий лежав на дорозі, обвинуваченого, котрий був збуджений та поводив себе агресивно, неадекватно, також по його поведінці було помітно, що останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Одягнений був в чорну куртку з лівої кишені якої вийняв складний ніж.
Свідок ОСОБА_20 , у судовому засіданні пояснив, що працює на посаді адміністратора готелю «Преміум», який розташований по вул. Садова, 11 у м. Львові, 01.03.2014 року, перебуваючи на своїй черговій зміні, близько 23:20 год. почув дзвінок у двері, відчинивши двері, він побачив візуально знайомого чоловіка, років 40 на ім`я ОСОБА_27 , який є постійним клієнтом ресторану та незнайомого йому чоловіка, віком близько 27-28 років. Як здавалося по зовнішніх ознаках, а саме по координації рухів, ходьбі, поведінці та розмові були у стані алкогольного сп`яніння. Останні запитували чи працює ресторан, на що ОСОБА_20 відповів, що ресторан готелю працює лише до 22.00 год., тоді ОСОБА_27 просив дозволу зайти та посидіти в ресторані, на що ОСОБА_20 відмовляв кілька разів та сказав, що це не можливо. Останні покинули готель. Згодом, приблизно за 20 хвилин ОСОБА_20 знаходячись на ресепшині готелю у вікнах готелю помітив світло, котре було від фар автомобілів, вийшовши на вулицю, помітив автомобіль в якому були чоловіки, які представилися представниками «Самооборони», на запитання ОСОБА_20 , що трапилося, відповіли, що ними неподалік готелю було виявлено хлопця котрого щойно зарізали.
Винуватість обвинуваченого також підтверджується наступними доказами.

Допитом в судовому засіданні експерта ОСОБА_21 , що підтвердила акт № 279 амбулаторної судово-психологічної експертизи від 21.05.2014 року та пояснила, що ОСОБА_12 на момент інкримінованих йому дій перебував у стані фізіологічного афекту, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. Додатково пояснила, що конфлікт між ОСОБА_12 та ОСОБА_23 тривав декілька годин, накопичення емоційної напруги відбувалось декілька годин. На фоні накопичення напруги образливі слова ОСОБА_23 призвели до спалаху різних емоцій, які переживав ОСОБА_12 , які він не міг диференціювати, що часто відбувається під час перебігу фізіологічного афекту з його трьох фазною динамікою. Поведінка ОСОБА_12 в досліджуваній ситуації носила нецілеспрямований, несподіваний, дезорганізований характер. Легка та середня ступінь алкогольного сп`яніння не виключає можливості встановлення стану фізіологічного афекту. При постановлені акту судово-психологічної експертизи нею було враховано всі матеріали справи, зокрема медичну документацію, що стала підставою для винесення попереднього акту судово-психіатричної експертизи, покази свідків про сильне алкогольне сп`яніння ОСОБА_12 вона не побачила.
Допитом в судовому засіданні експерта ОСОБА_22 , що підтримав акт № 60 судово-психіатричної експертизи від 23.04.2014 року та пояснив, що ОСОБА_12 психічними захворюваннями не страждає, виявляє розлад адаптації у вигляді депресивної реакції, може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії не виявлено. Свою причетність до інкримінованих йому дій не визнає, начебто нічого не пам`ятає. Його позиція виключає в нього стан фізіологічного афекту чи будь-який інший емоційний стан як психологічну підставу сильного душевного хвилювання. Якщо ОСОБА_12 нічого не пам`ятає, як він пояснював, це виключає припущення про наявність в нього сильного душевного хвилювання. Теж саме стосується алкогольного сп`яніння, що також виключає стан афекту. Психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При постановлені акту судово-психологічної експертизи було враховано всі матеріали справи, зокрема медичну документацію, що стала підставою для винесення попереднього акту судово-психіатричної експертизи. На його думку, ОСОБА_12 вчинив дії «по кримінальним законам», а саме на образу відповів ножем.
- протоколом огляду місця події 02.03.2014 року, згідно якого місцем події є проїзна частина дороги по вул. Садова у м. Львові, де виявлено труп ОСОБА_23 та вилучено ніж «метелик» (а.с. 7-10, том 1).
- протоколом огляду місця події від 02.03.2014 року, яким оглянуто приміщення кафе «Бургер-Баффет» (а.с. 27-28, том 1).
- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 02.03.2014 року, згідно якого ОСОБА_30 впізнав особу покійного ОСОБА_23 (а.с. 90-91, том 1).
- протоколом обшуку від 04.03.2014 року, згідно якого було здійснено обшук квартири ОСОБА_12 АДРЕСА_3 (а.с. 96-99, том 1).
- висновком експерта №193/2014 від 03.03.2014 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_23 настала від проникаючого колено-різаного поранення грудної клітки зліва з наскрізним пошкодженням серця, що супроводжується крововиливом в серцеву сорочку і призвела до тампонади серця кров`ю. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_23 було виявлено дві колено-різаних рани на грудній клітці зліва, одна з котрих була проникаючі в ліву плевральну з наскрізним пошкодженням серця, внаслідок чого наступила смерть останнього. Проникаюче пошкодження грудей має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, так як було небезпечне для життя в момент заподіяння. Не проникаюча рана має ознаки легкого тілесного пошкодження. Два проникаючих ушкодження грудної клітки зліва утворилися прижиттєво, про що свідчать ознаки кровотечі (а.с. 6-9, том 2).
- висновком експерта №85/2014-мк від 04.04.2014 року при проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики клаптя шкіри з грудей зліва від трупа ОСОБА_23 було виявлено одне колото-різане пошкодження, яке утворилось від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя типу клинка ножа, який мав одне гостре лезо, гостре вістря та П-подібний обух (а.с. 10-12, том 1).
- висновком експерта №237/2014-ім від 04.04.2014 року, згідно якого встановлено, що кров від трупа ОСОБА_23 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 13-14, том 2).
- висновком експерта №731/2014-т від 06.03.2014 року відповідно до якої при судово-токсикологічної експертизи кров та сечі з трупа ОСОБА_23 виявлено етиловий спирт у кількості: у крові 2,54% (проміле), в сечі 3,16% (проміле) (а.с. 15-17, том 2).
- актом судово-психіатричного експерта №179 від 01.04.2014 року, згідно якого для уточнення діагнозу та глибини психічних розладів ОСОБА_12 потребує стаціонарного обстеження та проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.с. 20-21, том 2).
- актом судово-психіатричної експеризи №60 від 23.04.2014 року відповідно до якої ОСОБА_12 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_12 не визнає свою причетність до інкримінованих йому дій, начебто нічого не пам`ятає. Така позиція ОСОБА_12 виключає в нього під час інкримінованих йому дій стан фізіологічного аффекту чи будь який інший емоційний стан, як психологічну підставу сильного душевного хвилювання, навіть якщо суд визнає провину ОСОБА_12 (а.с. 28-30, том 2).

- актом судово-психіатричного експерта № 92 від 15.08.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_12 в період інкримінованих дій 01.03.2014 року в стані фізіологічного афекту не перебував. Поведінка ОСОБА_12 у період інкримінованих дій могла бути детермінована впливом алкоголю на організм, який знижує поріг контролю поведінки, а також властивою йому емоційною нестійкістю (а.с. 225-233, том 7).
- висновком експерта №321/2014-ім від 21.03.2014 року яким встановлено, що кров від трупа ОСОБА_23 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 37-38, том 2).
- висновком експерта №320/2014-ім від 20.03.2014 року, згідно якого кров від ОСОБА_12 відноситься до групи В із ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 45-46, том 2).
- висновком експерта №4/332 від 14.05.2014 року, згідно якого на поверхні ножа вилученого 02.03.2014 року при огляді місця події за фактом вбивства ОСОБА_23 по АДРЕСА_2 , слідів папілярних узорів не виявлено (а.с. 54-58, том 2).
- висновком експерта №10/163 від 19.05.2014 року згідно якого у слідах на клинку наданого на дослідження ножа виявлено кров. Генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_23 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 (а.с. 61-68, том 2).
- висновком експерта №5/517 від 20.05.2014 року, відповідно до якого ніж, вилучений при огляді місця події від 02.03.2014 року по АДРЕСА_2 , за фактом вбивства ОСОБА_23 , холодною зброєю не являється (а.с. 71-72, том 2).
- висновком експерта №422/2014-ім від 25.04.2014 року відповідно до якого в слідах на пальто ОСОБА_12 знайдена кров. Видова належність крові не встановлена (а.с. 76-79, том 2).
- висновком експерта №420/2014-ім відповідно до якого, у слідах на двох марлевих тампонах зі змивами з обох рук підозрюваного ОСОБА_12 крові не виявлено (а.с. 83-84, том 2).
- висновком експерта №426/2014-ім відповідно до якого, в слідах на джемпері та іншому одязі потерпілого ОСОБА_23 виявлена кров людини групи В з ізогемаглютининіном анти-А, яка може належати як ОСОБА_23 так і ОСОБА_12 (а.с. 88-93, том 2).
- висновком експерта №126/2014-мк від 22.05.2014 року відповідно до якого, колото-різані пошкодження на одязі могли утворитися від дії клинка ножа наданого на експертизу (а.с. 97-103, том 2).
- висновком експерта №421/2014-ім від 18.04.2014 року відповідно до якого, визначено групові ознаки крові в зразках крові та в слідах на речових доказах (а.с. 107-110, том 2).
- висновком експерта №5/552 від 12.05.2014 року відповідно до якого, один складний ніж, вилучений 02.03.2014 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 холодною зброєю не являється (а.с. 115-117, том 2).
- протоколом огляду предметів від 17.03.2014 року, яким проводився огляд компакт-диску з відеозаписом камер внутрішнього та зовнішнього спостереження території готелю «Преміум» (а.с. 141-142, том 2).
- постановою про визнання речового доказу та прилучення його до матеріалів кримінального провадження від 17.03.2014 року (а.с.143 том 2).
- протоколом огляду предметів від 17.03.2014 року, яким проводився огляд компакт-диску з відеозаписом камер внутрішнього та зовнішнього спостереження території кафе-бару «Бургер-Баффет» (а.с. 146-147, том 2).
- постановою про визнання речового доказу та прилучення його до матеріалів кримінального провадження від 17.03.2014 року (а.с. 148, том 2).
- протокол огляду предметів від 23.05.2014 року, яким проводився огляд марлевих тампонів та одягу ОСОБА_12 та ОСОБА_23 (а.с. 149-154, том 2).
- постановою про визнання речового доказу та прилучення його до матеріалів кримінального провадження від 23.05.2014 року (а.с. 155-156, том 2).
- розпискою ОСОБА_14 від 26.05.2014 року (а.с. 159, том 2).
Окрім цього, оглянутими у судовому засіданні компакт-дисками з відеозаписом камер внутрішнього та зовнішнього спостереження території кафе-бару «Бургер-Баффет» та з відеозаписом камер внутрішнього та зовнішнього спостереження території готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з яких видно те що ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , вживали алкогольні напої, а в готелі «Преміум» ОСОБА_12 витягнув з кишені пальто ніж, розмахував ним та поклав назад у кишеню. З оглянутих відеозаписів можна зробити висновок, що ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , мають всі зовнішні ознаки не менше ніж середнього ступеню алкогольного сп`яніння, що видно по нестійкій ході, порушенню орієнтації, координації рухів та жестикуляції, розмашистим нервовим рухам рук. Окремо, ОСОБА_12 , намагається обнімати осіб чоловічої статі з якими спілкується, що теж не притаманно звичайній поведінці тверезого чоловіка, а в 23.18-23.19 (тобто за 15 хвилин до вбивства) справляє нужду на сходах кафе-бару «Бургер-Баффет».

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

З врахуванням норм ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_12 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, з огляду на наступне.

Аналізуючи та співставляючи із зібраними по справі доказами в їх сукупності покази обвинуваченого, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно між обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_23 , що перебували в стані алкогольного сп`яніння раптово виник конфлікт. За результатами якого у ОСОБА_12 з`явився умисел на позбавлення життя ОСОБА_23 вийняв з кишені пальто розкладний ніж, яким умисно наніс потерпілому два удари, заподіявши ОСОБА_23 , тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього.
Навіть зазначаючи, про повне визнання своє вини, ОСОБА_12 , зазначає, що ОСОБА_23 його ображав весь вечір і він не пам`ятає, як наносив удари загиблому. Судом враховуються такі пояснення обвинуваченого. Разом з тим всі об`єктивні докази та допитані свідки доводять, що до моменту вбивства конфлікту між ОСОБА_23 та ОСОБА_31 не було, а конфлікт та умисел виникли раптово. На протязі вечора ОСОБА_23 та ОСОБА_32 , все роблять разом: відпочивають, святкують день народження, вживають алкогольні напої, спілкуються з іншими. Ще за 15-20 хвилин до вбивства відсутні будь-які ознаки, та навіть натяки на наявність конфлікту. Тому з огляду на наявний стан сп`яніння, відсутність свідків, тільки раптовий конфлікт призвів до таких тяжких наслідків.
Обов`язковою ознакою вказаного злочину є форма вини (умисел), тобто, коли людина усвідомлювала, передбачала і бажала або свідомо допускала настання наслідків у вигляді смерті іншої людини. Про наявність умислу у ОСОБА_12 , саме на вбивство ОСОБА_23 свідчить сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 N 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що суб`єктивна сторона вбивства, відповідальність за які передбачено статтями 116 КК, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Судом встановлена відсутність стану сильного душевного хвилювання, на підставі об`єктивних доказів: акту судово-психіатричної експеризи №60 від 23.04.2014 року відповідно до якої ОСОБА_12 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_12 не визнає свою причетність до інкримінованих йому дій, начебто нічого не пам`ятає. Така позиція ОСОБА_12 виключає в нього під час інкримінованих йому дій стан фізіологічного аффекту чи будь який інший емоційний стан, як психологічну підставу сильного душевного хвилювання, навіть якщо суд визнає провину ОСОБА_12 (а.с. 28-30, том 2) та акту судово-психіатричного експерта № 92 від 15.08.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_12 в період інкримінованих дій 01.03.2014 року в стані фізіологічного афекту не перебував. Поведінка ОСОБА_12 у період інкримінованих дій могла бути детермінована впливом алкоголю на організм, який знижує поріг контролю поведінки, а також властивою йому емоційною нестійкістю (а.с. 225-233, том 7).
Зазначені експертні дослідження є повними, об`єктивним, такими що враховують всі аспекти справи, відображають та аналізують всі докази у справі. Висновки вказаних експертиз підтверджуються всіми переліченими доказами у справі.

Суд приймає до уваги акт №279 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21.05.2014 року, але аналізуючи, його зміст та висновки, приходить до висновку, що вказане дослідження має негативну судову оцінку, бо є необ`єктивним та грунтується виключно на показаннях одного лише ОСОБА_12 , невраховує інших зібраних доказів по справі, знаходиться з ними в протиріччі. Так при допиті експерта ОСОБА_21 , було з`ясовано, що показів свідків, та інших даних про сильне алкогольне сп`яніння ОСОБА_12 вона не враховувала. Крім того, з її пояснень та пояснень експерта ОСОБА_22 з`ясовано, що стан алкогольного сп`яніння та відсутність пам`яті на події у обвинуваченого виключають припущення можливого стану афекту.

Враховуючи повноту та не протиречивість всієї сукупності доказів, після дослідження яких, обвинувачений ОСОБА_12 визнав свою вину, суд вважає за необхідним розцінити його попередню позицію, щодо невизнання своєї вини у скоєнні вбивства та небажання давати суду покази, як спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності за скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд ухвалює вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, якою визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд, вважає дії обвинуваченого ОСОБА_12 слід кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до п.п.1-5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_12 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким, умисним злочином, який вчинено проти життя та здоров`я особи, внаслідок злочинних дій якого було позбавлено життя ОСОБА_23 , а життя людини є найвищою соціальною цінністю, особу обвинуваченого; який є розлученим, відповідно до ст. 89 КК України є не судимим, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивну характеристику з місця проживання, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та попросив пробачення у потерпілої та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку;

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України є: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає доведеним даний факт, всім об`ємом перелічених доказів у справі, а саме показами допитаних свідків, оглянутими відеозаписами, та актами судово-психіатричних експертиз ОСОБА_12 . Суд враховує також, що факт вживання алкогольних напоїв підтверджується також показами самого ОСОБА_12 . Непрямим доказом знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину, є також висновки судово-медичної експертизи, відносно ОСОБА_23 , у крові якого встановлено 2,54% (проміле), в сечі 3,16% (проміле), оскільки з останнім обвинувачений на протязі всього вечора вживали алкогольні напої разом. Посилання сторони захисту на Акт №642 ОКЗ ЛОР ЛОПКНД від 02.03.2014 року (т.2 а.с. 25) згідно якого ОСОБА_12 не перебував в стані алкогольного сп`яніння (0% о-повітря), судом не береться до уваги, оскільки акт не відповідає встановленій МОЗ України формі. Крім того, такий висновок зроблений в акті, на підставі оцінки наявності етанолу лише в видихаємому повітрі, без зазначення яким чином, за показаннями якого прилада, в який точний час проводився такий огляд. Оскільки час огляду вказаний лише - 02.03.14 року, та вищевказані питання суду не були доведені, не можна оцінювати такий доказ, як такий, що об`єктивно може свідчити, про тверезість ОСОБА_12 під час вчинення вбивства.

Суд також вважає безпідставним клопотання захисту про визнання доказів записів, на ДВД-дисках недопустимими, оскільки в матеріалах справи міститься розписка про відкриття та ознайомлення сторони захисту зі всіма матеріалами досудового слідства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд також приймає до уваги думку потерпілої та її представника, які в судовому засідання ствердили, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, а також вважають, що дій обвинуваченого кваліфіковано вірно, оскільки він вчинив умисне вбивство та просять суворо покарати обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_12 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений. З обвинуваченого слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_12 покарання за ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Строк відбуття покарання засудженому рахувати з дня його затримання - з 02.03.2014 року.
В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 з 02.03.2014 року до дати набирання вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст.72 КК України.

Речові докази по справі, а саме:
Диск DVD-R марки «Verbatium» для лазерних систем зчитування (а.с. 143, том 2) залишити в матеріалах справи.
Диск DVD-R марки «DATEX» для лазерних систем зчитування (а.с.148 том 2) залишити в матеріалах справи.
Предмети одягу та взуття ОСОБА_12 (а.с.155-156, том 2) повернути законному володільцю - ОСОБА_12 ..
Предмети одягу та взуття ОСОБА_23 (а.с. 155-156, 159, том 2) повернуто ОСОБА_14 .
Складний ніж (а.с. 155-156, том 2), тампони зі змивами з обох рук ОСОБА_12 та тампони зі змивами РБК з місця події та частинки речовини типу ґрунту (а.с. 155-156, том 2) знищити.
Стягнути з ОСОБА_12 вартість проведення експертиз 2460 грн. 78 коп. (дві тисячі чотириста шістдесят гривень 78 коп.).
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді: (підпис) ОСОБА_1
(підпис) ОСОБА_2
(підпис) ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно.

Суддя