ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/177/18 Справа № 203/2134/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0001008, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середньо-технічну освіту, одруженого, має на утриманні трьох дітей 2003, 2010, 2013 року народження, не працевлаштований, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, має неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні немає, не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001008 щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить викладу суб`єктивної сторони кримінального правопорушення у діях ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів. Так, в обвинувальному акті лише зазначено про виникнення корисливого умислу, проте не зазначено в чому саме полягав цей корисний мотив.
Крім того, судом першої інстанції зазначено, що жодних відомостей про ознаки корисливого мотиву в обвинувальному акті не вказано, що порушує право обвинуваченого на захист, позбавляє його можливості надати доводи на спростування цього мотиву.
Також, в обвинувальному акті відсутній достатній виклад об`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в тому числі, й за ознакою вчинення за попередньою змовою групою осіб. При цьому, ОСОБА_7 у співучасті в цьому кримінальному правопорушенні не обвинувачується, його дії за ознаками грабежу не кваліфікуються, у заволодінні майном потерпілого він не обвинувачується.
Крім того, органами досудового розслідування за результатами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 23.04.2018 року, дії обвинуваченого кваліфіковані за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. В порушення вимог ст. 384 КПК України, прокурором не роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних та не долучено відповідне письмове роз`яснення до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, що є порушенням права обвинувачених на захист та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати через істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, та направити матеріали на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що обвинувальний акт відносно обвинувачених складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті викладено всі фактичні обставини кримінальних правопорушень вчинених кожним із обвинувачених, зазначено про єдиний спільний прямий злочинний умисел співучасників та про розподіл ролей співвиконавців злочину, які встановлені слідчим та підтверджуються доказами по справі, однак не досліджені судом.
Твердження про невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України повністю протирічить матеріалам справи, оскільки ОСОБА_8 не обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено довічне позбавлення волі, тобто вимоги ч. 3 ст. 31 КПК України на нього не поширюються.
Вказує, що прокурором було виконано вимоги ст. 384 КПК України, про що свідчать розписки, долучені до матеріалів обвинувального акту.
Крім того, прокурор зазначає, що судом першої інстанції безпідставно повернуто обвинувальний акт, оскільки не зазначено конкретної підстави щодо його повернення, а також не зазначено частину ст. 291 КПК України, якої не дотримався прокурор при складанні та затвердженні обвинувального акту, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити ухвалу судді без змін, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та обов`язково містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого;
3) анкетні відомості кожного потерпілого;
4) прізвище, ім`я по батькові, займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують покарання чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта;
9) дату та місце його складання та затвердження.
Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.
Вивченням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , встановлено, що обвинувальний акт відносно останніх, направлений до суду, відповідає вимогам п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України і підстави для його повернення, на думку колегії суддів, відсутні.
При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що прокурором не були кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 щодо співучасті у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, на думку колегії суддів зроблені передчасно, оскільки, направляючи обвинувальний акт до суду для розгляду, прокурор виклав обставини, які вважав встановленими та доведеними, зазначив правову кваліфікацію з посиланням на положення закону та сформулював обвинувачення. І зроблено це було у чіткій відповідності до вимог ст. 291 КПК України, яка визначає, які саме відомості має містити обвинувальний акт, перелік яких є вичерпним.
Суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не містить викладу суб`єктивної сторони кримінального провадження у діях обвинуваченого ОСОБА_7 , якого обвинувачують у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів, однак перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим. У той же час межі судового розгляду кримінального провадження, які визначаються обвинувальним актом, можуть бути кориговані під час судового розгляду та може призвести до результатів, що свідчать про необхідність зміни обвинувачення або навіть відмови від нього. Таким правом наділений відповідно до ст. 337 КПК України прокурор, так і суд в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Крім цього, суд першої інстанції, зазначив, що в порушення ст. 384 КПК України, прокурором не роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних та не долучено відповідне письмове роз`яснення до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, проте погодитися з цим висновком суду першої інстанції колегія суддів не може у зв`язку із наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 384 КПК України, прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних не роз`яснювалось, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який не передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що повністю узгоджується з вимогами ст. 384 КПК України, тому висновок суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Крім того, правовою позицією, викладеною Велокою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2018 року по справі № 523/6472/14-к визначено: "Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо правових наслідків недотримання приписів статті 384 КПК варто виходити насамперед із того, чи було обвинуваченому надано реальну можливість скористатися правом на розгляд справи судом присяжних. Якщо ж така можливість існувала і незастосування особливого порядку судового розгляду було вільним усвідомленим вибором сторони захисту, скасування вироку і призначення нового судового розгляду з метою лише дотримання формальної процедури не сприятиме реальному захисту прав і свобод людини, а навпаки, призведе до неефективного витрачання суспільних ресурсів і порушення розумних строків розгляду справи. З огляду на зазначене Касаційний кримінальний суд вважає за необхідне відступити від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25 червня 2015 року № 5-111кс15".
Відтак, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду, про що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акту судом першої інстанції обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за п 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, прокурору, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню.
До Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Дніпровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_11 про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що відповідно до обвинувального акту останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, йому достовірно відомо місце проживання свідків, і тому знаходячись на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків в рамках кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого злочину може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам без застосування інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_9 в підтримку клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотання та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
На всіх етапах кримінального провадження строк дії запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, повинен перебувати під контролем суду (справа ЄСПЛ «Mamedova v. Russia»).
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів враховує, що періодичний судовий контроль забезпечує дотримання прав обвинуваченого чи особи, яка бере участь у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, згідно зі ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині реалізації права на забезпечення періодичного контролю за законністю застосування запобіжного заходу в судовому провадженні, в тому числі - на стадії апеляційного провадження.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001008 запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , якому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у вигляді тримання від вартою продовжено на строк до 20 жовтня 2018 року.
Колегія суддів вважає, що на даний час не зникли ризики, передбачені п п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, знаходячись на волі він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, оскільки останньому відомо місце проживання свідків.
З огляду на викладене, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що спричинив загибель людини, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків.
Враховуючи те, що строк дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 20.10.2018, та з врахуванням ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 508 КПК України, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України підлягає частковому задоволенню, оскільки на момент апеляційного розгляду не змінилися підстави та обставини, на підставі яких йому обирався та продовжувався вищевказаний запобіжний захід, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , тому він підлягає продовженню до підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 30 діб.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за п 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, прокурору скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжити до підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 30 діб.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4