АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/811/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №639/3009/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,
- потерпілої ОСОБА_9 ,
- представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.01.1990 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ч.3 ст.85, ст.42 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 20.09.1993 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.143, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ст.17, ч.3 ст.81, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 11.03.1998 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 03.04.2006 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 30.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, 30.05.2014 року звільнений з Кіровської виправної колонії №33 Донецької області умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні;
- 17.02.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 23.05.2017 року, за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19.02.2015 по 23.05.2017 року, 23.05.2017 року звільнений з під варти в залі суду у зв`язку із повним відбуттям строку покарання,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдано, у зв`язку з недоведенням, що кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим.

Судом встановлено, що органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло, чим завдано значної шкоди потерпілому, а також у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України, кваліфікованого як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 18.11.2014 року приблизно о 13 годині перебував поблизу домоволодіння будинку АДРЕСА_2 . Саме в той час у нього виник умисел на скоєння злочинного, протиправного діяння з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна.
Для досягнення своєї злочинної цілі ОСОБА_8 , діючи з метою реалізації виниклого умислу на вчинення крадіжки, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, вирішив проникнути до будинку АДРЕСА_2 , шляхом віджиму пластикових дверей, за допомогою викрутки. Зазначену викрутку ОСОБА_8 заздалегідь приготував для використання в якості знаряддя злочину і приніс з собою для віджиму дверей. Після того, як останній шляхом віджиму відкрив металопластикові двері, він проник в приміщення будинку, де таємно заволодів чужим майном, яке належало власниці будинку ОСОБА_9 на загальну суму 95 885 грн. 84 коп. та в подальшому з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він, продовжуючи свої протиправні, злочинні дії, 17.02.2015 року приблизно о 09 годині перебував поблизу домоволодіння будинку АДРЕСА_3 . Саме в той час у нього виник умисел на скоєння повторного злочинного, протиправного діяння із корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна. Для досягнення своєї злочинної цілі він, діючи з метою реалізації виниклого умислу на вчинення крадіжки, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, вирішив проникнути до будинку АДРЕСА_3 , шляхом віджиму пластикового вікна, за допомогою викрутки. Зазначену викрутку ОСОБА_8 заздалегідь приготував для використання в якості знаряддя злочину і приніс із собою для віджиму вікна. Після того, як останній шляхом віджиму відчинив вікно, він проник в приміщення будинку, де таємно заволодів чужим майном, яке належало власнику будинку ОСОБА_11 на загальну суму 18 225 грн. 75 коп., та в подальшому з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Дослідивши обставини кримінального провадження, надані сторонами на їх підтвердження докази, допитавши обвинуваченого, потерпілих та свідків по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що пред`явлене обвинувачення під час судового розгляду не є доведеним, внаслідок чого ОСОБА_8 підлягає виправдуванню.

Прокурор в апеляційній скарзі просить повторно дослідити докази по справі, допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення; ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляції вказала, що версія ОСОБА_8 про те, що 17.02.2015 року він перебував у паспортному столі Жовтневого району м. Харкова, де був присутній на прийомі у інспектора ОСОБА_15 не підтвердилася. Твердження сторони захисту про застосування до ОСОБА_16 психологічного та фізичного насильства працівниками міліції також не підтверджено, адже кримінальне провадження з цього приводу закрито постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області від 21 квітня 2016 року за відсутністю складу злочину. Вважає, що заява обвинуваченого, що на досудовому слідстві він обмовив себе є неприйнятною, так як усі слідчі дії проводилися за участю захисника, скарг під час досудового слідства не надходило. На думку апелянта, свідок ОСОБА_12 є заінтересованою особою, її показання є суперечливими; показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 судом оцінені невірно. Звертає увагу, що огляд місця події від 18.11.2014 р., під час якого були вилучені відбитки пальців, що не належать ОСОБА_16 за висновком експерта, є недопустимим доказом, оскільки вказану слідчу (розшукову) дію проведено за відсутності понятих. Судом не враховано, що в ході досудового розслідування встановлено, що у користування ОСОБА_8 було декілька мобільних телефонів з різними абонентськими номерами мобільних операторів, а тому дані аналітичної довідки УОТЗ ГУ МП в Харківській області від 31.01.2017 р. не вказують на непричетність обвинуваченого до скоєних злочинів. Крім цього, зазначена довідка долучена до матеріалів судової справи без дотримання вимог ч. 6 ст. 333 КПК України, що робить даний доказ недопустимим. Також, просить врахувати, що встановити місце перебування ОСОБА_17 , у якого ОСОБА_16 , за його твердженням, придбав викрадені речі, виявилося неможливим, у будинку, на який вказав сам обвинувачений, дана особа не проживає.

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_7 просить залишити скаргу без задоволення. На думку захисника, вирок районного суду є законним та обгрунтованим, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а доводи апеляції прокурора є суперечливими та необгрунтованими. Зазначив, що в ході судового розгляду не було отримано доказів причетності ОСОБА_16 до скоєння інкримінованих злочинів.

Заслухавши доповідь головуючого, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію, посилаючись на наведені в ній обставини; обвинуваченого та захисника, потерпілу ОСОБА_9 та її представника, які заперечували проти скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та викладених у вироку доказах.
Наведені у вироку докази досліджені судом повністю згідно з вимогами КПК України.
Прокурор при апеляційному розгляді справи зазначила, що всі надані суду сторонами докази були досліджені в повному обсязі, вона реалізувала свої права при дослідженні цих доказів, зміст доказів викладено у вироку без викривлень.
За таких обставин, керуючись ч.3 ст. 404 КПК , колегія суддів не вбачає підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, оскільки вони встановлені судом першої інстанції шляхом дослідження наданих сторонами доказів із дотриманням норм КПК України.
Із наведених у вироку доказів убачається наступне.
Обвинувачений ОСОБА_8 в районному суді показав, що 17.02.2015 року зранку з 08 до 11 години (час вчинення крадіжки із домоволодіння ОСОБА_11 ) він ходив до паспортного столу Жовтневого району м. Харкова, де був присутній на прийомі у інспектора ОСОБА_15 . До паспортного відділу він звертався для поновлення паспорта громадянина України. Вказані обставини він пригадав у зв`язку із тим, що судом було досліджено трафіки з`єднань за його номером мобільного телефону НОМЕР_1 .
17.02.2015 року в денний час він знаходився на Холодній горі, де зустрів знайомого ОСОБА_17 , під час розмови останній запропонував йому придбати у нього жіночий полушубок та пояснив, що по ціні вони домовляться. Із ним вони домовились про те, що пізніше зустрінуться поблизу будинку культури «Ілліча» на Баварії. Через деякий час він зустрівся із ОСОБА_18 на просп. Ілліча у м. Харкові, останній приїхав на машині таксі, із ним також знаходився якийсь не знайомий чоловік. ОСОБА_19 показав йому декілька пакетів із речами та запропонував придбати вказані речі. Серед цих речей були жіночий хутряний полушубок, чоловічі куртки, кросівки та інші речі. ОСОБА_19 пояснив, що він хоче продати ці речі, оскільки йому потрібно терміново кудись поїхати із м. Харкова. Під час розмови останній пояснив, що ці речі не є викраденими, на деяких речах навіть були бірки. Щодо жіночого хутряного полушубка ОСОБА_19 пояснив, що раніше цю річ він дарував своїй дівчині, однак після того, як вони із нею розійшлись, він вирішив його продати. В одному із пакетів також знаходились револьвер та бінокль, які він ( ОСОБА_8 ) взагалі не хотів брати, оскільки побоювався, що ці речі можуть мати кримінальне походження. Під час розмови ОСОБА_19 пояснив, що всі речі він готовий йому продати за 5000 грн., про що вони і домовились. В цей день у ОСОБА_16 із собою були грошові кошти у сумі 2000 грн. Потім він зателефонував колишній співмешканці ОСОБА_12 та попросив у неї позичити йому грошові кошти в борг. При зустрічі із ОСОБА_12 вона дала йому в борг 1000 грн., після цього він поїхав до ОСОБА_14 і у нього зайняв в борг ще 1500 грн. В цей день ОСОБА_20 він віддав грошові кошти на загальну суму 4500 грн., суму 500 гривень повинен був переказати йому на банківську картку. Коли він приїхав додому до ОСОБА_14 , під час розмови останній зацікавився деякими речами, після чого ОСОБА_14 забрав собі чоловічу куртку, пістолет та бінокль. Ввечері цього ж дня інші пакети із речами він відвіз на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яку він орендував у гр. ОСОБА_13 .
Наступного дня (18.02.2015 року) приблизно о 10 годині вони із ОСОБА_14 їхали на автомобілі таксі по просп. Постишева, їх автомобіль підрізав та зупинив інший автомобіль. Після цього із цього автомобіля вибігли невідомі чоловіки та затримали їх, пізніше йому стало відомо, що це були оперативні працівники ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Далі його та ОСОБА_14 затримали, нібито за підозрою у вчиненні крадіжок із приватних домоволодінь, після чого його привезли до приміщення Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України. Потім працівники міліції почали застосовувати до нього фізичне насильство та психологічні погрози, внаслідок чого він вимушений був визнати вину у вчиненні цих крадіжок, оскільки за місцем його проживання були вилучені зазначені речі. На стадії досудового розслідування за його участю повинен був проводитись слідчий експеримент, з метою перевірки його показань щодо обставин вчинення двох крадіжок. Перед проведенням слідчої дії оперативні працівники міліції відвезли його до будинку, де відбулась одна із крадіжок, де на місці розповіли, що необхідно казати під час проведення слідчого експерименту. Перед проведенням слідчого експерименту працівники міліції налили йому горілки та дали випити, після чого він вже знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Далі його відвезли на слідчий експеримент, де про всі обставини вчинення крадіжок він розказував так, як йому перед цим розповідали оперативні працівники міліції.
З показань обвинуваченого ОСОБА_8 , на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду він звертався із численним скаргами на незаконні дії працівників міліції щодо незаконного затримання та застосування незаконних заходів фізичного примусу. Скарги він направляв до органів прокуратури м. Харкова, прокуратури Харківської області та Генеральної прокуратури України, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, однак зазначені скарги були залишені без розгляду.
На підтвердження зазначених обставин стороною захисту надано до суду копії скарг ОСОБА_8 , разом із відповідями та рішеннями, прийнятими за результатами розгляду зазначених скарг (судова справа т.3 а.с.119-157).

Потерпіла ОСОБА_9 надала показання, що вона разом із чоловіком ОСОБА_21 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . 18.11.2014 року приблизно о 12:00 годині вона із чоловіком поїхали по справам. Перед цим двері до будинку та двері хвіртки вони зачинили на ключ. Коли вони проїжджали по вулиці, то бачили як в бік їх будинку йшов сусід ОСОБА_22 , разом зі своєю цивільною дружиною. Приблизно о 14 годині вони повернулись додому, вона ключем відкрила вхідні металеві двері, а коли зайшла до будинку то побачила, що в кімнатах розкидані речі, обстановка в будинку була порушена, двері на веранду були відчинені. В цей день із спальної кімнати були викрадені належні їй ювелірні вироби, жіночий золотий годинник «Чайка», чоловічий годинник із шкіряним браслетом, револьвер та бінокль, грошові кошти у сумі 1000 грн. В цей же день працівники міліції провели огляд місця події. Проникнення у двір їх домоволодіння відбулось із тильної сторони будинку, через хвіртку або через паркан, який розташовується від сусідів. Двері до будинку на веранді були взломані за допомогою лому, що знаходився у них в приміщенні котельної. Двері до приміщення котельної також були зламані. Під час проведення огляду експерт знімав відбитки пальців на тих речах, які злочинець брав у руки, а саме: із пляшки коньяку та металевої рюмки, а також із статуетки. Крім цього, працівники міліції вилучили чистий блокнот, на якому також були відбитки пальців. Через деякий час її викликали до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, де вона впізнала револьвер «Флобера РФ 440» та бінокль «Юкон» як речі, які були викрадені з їх будинку 18.11.2014 року.
У вчиненні цього злочину вони підозрюють сусіда ОСОБА_23 , 1959 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_10 просили суд визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні цієї крадіжки та виправдати, оскільки вони вважають, що він не винуватий у вчиненні цього злочину.

Свідок ОСОБА_21 надав аналогічні показання. Також пояснив, що ОСОБА_24 , якого подружжя підозрюють у вчиненні крадіжки з їх домоволодіння перед цим допомагав їм в будівельних роботах, неодноразово був на території їх домоволодіння та він знав обстановку у дворі.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що він проживає разом зі своєю дружиною у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 . 17.02.2015 року зранку приблизно о 08 годині 20 хвилин вони із дружиною поїхали на роботу. Двері до будинку та двері на воротах були закриті на ключ. В період часу з 10 до 11 години його батькам зателефонувала сусідка ОСОБА_25 , яка повідомила, що в його будинку відчинене вікно. Коли він приїхав додому то встановив, що в його домоволодінні було вчинено крадіжку. Із будинку були викрадені наступні речі: норкова шуба, дублянка, дві чоловічі куртки, 2 туалетні води, біжутерія, грошові кошти приблизно 3000 грн., алкогольні напої. В цей же день працівники міліції провели огляд місця події, під час огляду місця події було вилучено відбитки пальців рук. Відбитки пальців рук вилучали: на вікні, через яке відбулось проникнення, при вході до ванної кімнати та в інших кімнатах. Приблизно через 2-3 тижні працівники поліції повернули йому частину викрадених речей та одягу, все окрім біжутерії, алкогольних напоїв, туалетної води та грошових коштів.
Після цього, в його домоволодінні, проводився слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час якого були присутні поняті. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 розповідав, що в двір він проник через паркан, в тому місці, де знаходилась насип щебню. Також ОСОБА_8 розповідав, що за допомогою викрутки він зламав металопластикове вікно, після чого проник в будинок, в сам будинок ОСОБА_8 при цьому не заходив.

Свідок ОСОБА_26 надав показання, що він займав посаду слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. 17.02.2015 року ним в складі слідчо-оперативної групи проводився огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , за фактом крадіжки майна із домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 . Під час проведення досудового розслідування від оперативного підрозділу йому стало відомо про можливу причетність до вчинення крадіжок із приватних домоволодінь ОСОБА_8 . На досудовому розслідуванні за участю ОСОБА_8 проводився слідчий експеримент, під час якого він добровільно на місці події надав показання по обставинам вчинення цих крадіжок. Під час проведення слідчого експерименту в будинку АДРЕСА_3 , підозрюваний ОСОБА_8 вказав на перше вікно в будинку, як на вікно, через яке він потрапив до будинку. Насправді проникнення до будинку відбулось через інше вікно, яке розташоване з торця будинку. Чому такі показання надав ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту він не знає.

Свідок ОСОБА_27 надав показання, що він працює старшим експертом-криміналістом в Новобаварському ВП ГУ НП в Харківській області. 18.11.2014 року він приймав участь при проведенні огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Шепетівська, 17, під час якого на місці події було вилучено два відрізки зі слідами пальців рук, а також було вилучено блокнот. В подальшому вказані відбитки слідчим були направлені на проведення дактилоскопічної експертизи.

Свідок ОСОБА_28 надав показання, що в березні 2015 року він був курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ та проходив практику в Жовтневому РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. В період практики він приймав участь в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 . Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний розповідав, як він вчиняв крадіжки та показував спосіб проникнення до приватних домоволодінь. Слідчий експеримент проводився слідчим, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника, в присутності потерпілих та двох понятих. Під час проведення слідчої дії до підозрюваного фізичне насильство чи психологічний тиск не застосовувались.

Свідок ОСОБА_12 надала показання, що до грудня 2014 року вона проживала цивільним шлюбом разом із ОСОБА_8 . В цей період часу він працював на будівництві та займався демонтажем металевих конструкцій. Потім вони розійшлись, після чого ОСОБА_8 почав знімати квартиру десь на Салтівці. 17.02.2015 року приблизно о 16 чи 17 годині ОСОБА_8 зателефонував їй та попросив зайняти грошові кошти у сумі приблизно 1000 1500 гривень, оскільки він хотів придбати в знайомих якісь речі. Потім вона поїхала на вул. Даргомижського у м. Харкові, де її зустрів ОСОБА_8 , із ним було ще двоє чоловіків. Одного із цих чоловіків вона бачила раніше, це був ОСОБА_29 . Під час зустрічі із ОСОБА_8 вона передала йому грошові кошти у сумі 1000 грн. Потім ОСОБА_8 забрав у цих чоловіків два пакети із речами, за що він передав їм грошові кошти. В одному із пакетів вона бачила хутряний полушубок. Далі на автомобілі таксі вони підвезли її додому на ОСОБА_30 , після чого вони кудись поїхали, більше ОСОБА_8 в цей день вона більше не бачила. Наступного дня (18.02.2015 року) до неї додому приїхали працівники міліції та провели обшук в її квартирі, під час якого вони вилучили чоловічій наручний годинник та старий мобільний телефон, які належали ОСОБА_8 . В цей же день їй стало відомо, що працівники міліції затримали ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_13 надала показання, що вона знайома із ОСОБА_8 , оскільки він протягом одного місяця орендував у неї квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . В один із днів ОСОБА_8 звернувся до неї та просив зайняти йому грошові кошти у сумі 1500 гривень, однак у неї такої суми не було. 17.02.2015 року ввечері ОСОБА_8 приніс у квартиру якісь речі в пакетах. Він не розповідав звідки ці речі та попросив її, щоб вона не брала ці пакети. Наступного дня 18.02.2015 року в її квартирі працівники міліції провели обшук, під час якого в коридорі квартири знайшли пакети, які напередодні приніс ОСОБА_8 . В пакетах було виявлено та вилучено хутряну шубу, чоловічі кросівки «Puma», мобільний телефон «Samsung», куртку червоного кольору «Puma Ferrari», чоловічу шкіряну куртку «Messi», чоловічу туалетну воду, біжутерію, мобільний телефон «Samsung». Під час обшуку працівники міліції також вилучили належні їй особисті речі та ікону.

Свідок ОСОБА_14 надав показання, що він знайомий із ОСОБА_8 . 17.02.2015 року ОСОБА_8 приїхав до нього додому з якимсь чоловіком, та попросив зайняти йому грошові кошти у сумі від 1500 до 3000 грн., точної суми він не пам`ятає. Після цього ОСОБА_8 залишив у нього вдома речі, а саме: револьвер, бінокль та чоловічу куртку «Ralph Lauren». Вказані речі ОСОБА_8 залишив як залог того, що він в подальшому поверне йому грошові кошти. 18.02.2015 року його та ОСОБА_8 працівники міліції затримали за підозрою у вчиненні злочину. В цей же день працівники міліції у них вдома провели обшук, під час якого виявили та вилучили зазначені речі, які напередодні залишив у нього вдома ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_31 надала показання, що вона проживає цивільним шлюбом разом із ОСОБА_14 . В лютому 2015 року до них додому за адресою: АДРЕСА_5 , приїхав ОСОБА_8 , він був із якимось другом. Під час розмови ОСОБА_8 попросив у її цивільного чоловіка - ОСОБА_14 , зайняти йому грошові кошти, після чого він позичив ОСОБА_8 грошові кошти. Потім ОСОБА_8 залишив у них вдома на зберігання пакет із якимись речами, що саме знаходилось в пакеті їй не відомо. Наступного дня, приблизно о 20 годині, до них додому приїхали працівники міліції та провели обшук в домоволодінні. Під час обшуку працівники міліції вилучили вказаний пакет, в якому знаходились наступні речі: чоловіча куртка, пістолет та бінокль.

Свідок ОСОБА_15 надала показання, що вона працювала інспектором в Новобаварському РВ ГУ ДМС у Харківській області. В 2014 році заявник ОСОБА_8 звертався до відділу із заявою про оформлення паспорту громадянина України. Після цього розпочалась процедура оформлення паспорту, яка проводилась тривалий час, оскільки заявнику необхідно було підтвердити факт належності до громадянства України. В 2015 році ОСОБА_8 декілька разів приходив до паспортного відділу на прийом, для отримання консультаційної допомоги. 17.02.2015 року (вівторок) у паспортному відділі дійсно був робочий день, однак чи приходив в цей день на прийом ОСОБА_8 вона не пам`ятає, оскільки вже пройшов тривалий час. Облік осіб, які звертаються на консультацію, за журналами в Новобаварському РВ ГУ ДМС у Харківській області не ведеться.
Згідно відповіді Новобаварського РВ у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області №18/1958 від 06.04.2017, у відділі немає в наявності документально підтверджених відомостей про те, що 17.02.2015 року у період часу з 08 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. ОСОБА_8 був на прийомі у співробітника ОСОБА_15 , яка звільнена в лютому 2017 року за власним бажанням (судова справа т.3 а.с.84).
Також, судом досліджені письмові докази по справі, які також визнані такими, що не підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів.

По епізоду таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 .

Протокол огляду місця події від 18.11.2014 року, згідно з яким слідчим ОСОБА_32 проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого встановлено, що вхід в будинок здійснюється із двох сторін: перший - через металеві двері з 2 врізними замками, які на момент огляду були без видимих пошкоджень; другий - зсередини двору через пластикові двері. На вказаній двері та на рамі виявлені сліди вижиму. Під час проведення огляду встановлено, що обстановка у будинку порушена, з місця події вилучено: блокнот та два відрізки зі слідами пальців рук, які було виявлено на пляшці з під коньяку «Шабо» об`ємом 0,5 літри (к/п а.с.11-13).
Під час проведення судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 надала показання, що при проведенні 18.11.2014 року огляду місця події в її будинку взагалі були відсутні особи, які зазначені в протоколі як поняті, а саме: ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року було надано доручення органу досудового розслідування на проведення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення повних анкетних даних, а також місцезнаходження свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 .
Однак, органом досудового розслідування місцезнаходження свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_38 не встановлено, за адресами, зазначеними у протоколі, свідки не проживають та ніколи не проживали, за даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, вказані особи зареєстрованими чи знятими з реєстрації не значаться (судова справа т.3 а.с.43-45, 48-50).
Відповідно до висновку експерта №110 від 12.03.2015 року, два сліди пальців рук розмірами 17х24 мм. та 15х19 мм., що були вилучені 18.11.2014 року при огляді місця події за фактом крадіжки майна гр. ОСОБА_9 з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , залишені не ОСОБА_8 та не ОСОБА_14 , дактилокарти яких представлені на дослідження, а іншою особою чи особами (к/п а.с.22-25).
18.02.2015 року під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_39 та ОСОБА_14 було виявлено та вилучено, зокрема: куртку «Ralph Lauren», сумку з біноклем «Yukon», а також пістолет «Safari» (к/п а.с.40-42).
Змістом протоколів пред`явлення речей для впізнання від 19.03.2015 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_9 впізнала револьвер № НОМЕР_2 та бінокль «Юкон» як речі, що були викрадені 18.11.2014 року із її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (к/п а.с.52-57).
Районний суд дійшов висновку, що факт вилучення куртки «Ralph Lauren», сумки з біноклем «Yukon», а також пістолету «Safari» за місцем проживання ОСОБА_39 та ОСОБА_14 , а також показання зазначених свідків про те, що ці речі приніс до них додому ОСОБА_8 , сам по собі не свідчить про вчинення ним крадіжки майна із домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 .
Протокол проведення слідчого експерименту від 21.03.2015 року, згідно з яким ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , розповів, що 18.11.2014 року він переліз через паркан та проник на територію домоволодіння. Далі він підійшов до вхідної двері та пояснив, що на момент вчинення крадіжки двері були металопластиковими, далі за допомогою викрутки він вскрив двері та проник всередину будинку, де вчинив крадіжку золотих виробів, бінокля та револьвера. Вказати конкретне місце знаходження викрадених речей на момент вчинення злочину він не може, оскільки не пам`ятає (к/п а.с.148-155).
При цьому, за показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_21 під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 знаходився в якомусь незрозумілому та неадекватному стані, можливо він перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 показав, що він переліз через паркан та проник у двір з вулиці, тобто із фасадної сторони будинку, хоча насправді злочинець на територію двору зайшов із тильної сторони будинку (через хвіртку від сусідів). Він пояснював, що за допомогою викрутки зламав вхідні металеві двері, при цьому вказані двері не можливо було взламати таким чином. Насправді були зламані пластикові двері на веранді з тильної сторони будинку, за допомогою лому, який знаходився в приміщенні котельної. Знаходячись в будинку ОСОБА_8 пояснював, що на другий поверх він взагалі не підіймався, хоча злочинець шукав цінності і в кімнатах на другому поверсі. В спальну кімнату ОСОБА_8 взагалі не заходив, при цьому саме із цієї кімнати були викрадені всі ювелірні вироби, які належали потерпілій ОСОБА_9 .
Вказані обставини під час допиту у судовому засіданні підтвердили потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_21 , які вказали на істотні суперечності в показаннях ОСОБА_8 , які він надавав під час проведення слідчого експерименту, та його показання суперечать дійсним обставинам кримінального правопорушення.
З наведених обставин, суд першої інстанції зробив висновок, що під час проведення 21.03.2015 року слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 надавав пояснення щодо способу та механізму проникнення до будинку потерпілої ОСОБА_9 , а також по обставинам вчинення крадіжки, які суперечить фактичним даним та обставинам вчинення цього злочину, ці показання суперечать об`єктивним даним, відображеним у протоколі огляду місця події від 18.11.2014 року, тому вказаний протокол слідчого експерименту від 21.03.2015 року не може бути визнаний належним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину.

По епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 .

Протокол огляду місця події від 17.02.2015 року, згідно з яким слідчим ОСОБА_26 проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду встановлено, що з лівої сторони від вхідної двері в будинок розташоване вікно, на рамі вікна містяться сліди у вигляді вм`ятин, а також на верхній частині рами відсутній один із фрагментів та механізм не має фіксації кріплення. Під час проведення огляду встановлено, що обстановка в будинку порушена, з місця події було вилучено: два відрізки зі слідами пальців рук із пляшки лікеру «Сharis», один відрізок зі слідами пальців рук із коробки «Martell», один слід пальців рук із зовнішньої сторони вікна (к/п а.с.66-70).
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав показання, що при огляді місця події ним було оглянуто вікно, через яке відбулось проникнення до будинку. За результатами огляду було складено протокол та фототаблицю до нього, на фото №2 зображено те вікно, на якому були сліди злому та яке було відкритим на момент проведення огляду (к/п а.с.69).
Висновок експерта №111 від 12.03.2015 року, відповідно до якого шість слідів пальців рук, вилучених 17.02.2015 року при огляді місця події за фактом крадіжки майна гр. ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , залишені не ОСОБА_8 та не ОСОБА_14 , дактилокарти яких представлені на дослідження, а іншою особою чи особами (к/п а.с.85-90).
Протокол обшуку житла від 18.02.2015 року за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_13 , де тимчасово проживав ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено, зокрема: чоловічі кросівки «Пума», чоловічу куртку червоного кольору «Puma Ferrari», чоловічу шкіряну куртку «Messi», хутряний полушубок (к/п а.с.38-40).
Проте, районний суд дійшов висновку, що факт вилучення вказаних речей за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 сам по собі не свідчить про вчинення ним крадіжки цього майна із домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 .
Протокол слідчого експерименту від 21.03.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час проведення якого ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , розповів, що 17.02.2015 року він проник у вказане домоволодіння через вікно та скоїв крадіжку речей. Далі він на заборі показав, де переліз через паркан, показав на вікно будинку, яке розташоване першим до хвіртки, після чого пояснив, що саме через це вікно він проник в середину домоволодіння та скоїв крадіжку. Вказати точне місцезнаходження речей він не зміг, оскільки пройшло багато часу. Після цього майно із двох крадіжок він віддав ОСОБА_40 по АДРЕСА_5 (к/п а.с.148-155).
Районний суд звертає увагу, що під час проведення 21.03.2015 року слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 вказав на інше вікно в будинку (к/п а.с.155), ніж те вікно, через яке відбулось проникнення у домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 (к/п а.с.69 фото №2). При цьому, під час проведення слідчої дії підозрюваний ОСОБА_8 нічого не міг пояснити по обставинам вчинення ним крадіжки в приміщенні будинку.
Таким чином, під час проведення 21.03.2015 року слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 надавав пояснення щодо способу та механізму проникнення до будинку потерпілого ОСОБА_11 , а також по обставинам вчинення крадіжки, які суперечить фактичним даним та обставинам вчинення злочину, ці показання суперечать об`єктивним даним, відображеним у протоколі огляду місця події від 17.02.2015 року, а тому вказаний протокол слідчого експерименту визнано неналежним доказом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину.
Крім цього, судом визнано неналежним доказом протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 20.03.2015 року (к/п а.с.139-141), який було проведено на стадії досудового розслідування, керуючись при цьому положеннями ч. 4 ст. 95 КПК України (безпосередність дослідження доказів судом).
Для перевірки версії обвинуваченого про те, що 17.02.2015 року він придбав викрадені речі у малознайомого ОСОБА_41 судом надавалося доручення органу досудового розслідування щодо встановлення повних анкетних даних та місця проживання свідка ОСОБА_17 . Однак, дане доручення не було виконано, особа та місце проживання ОСОБА_42 не встановлені.
Районний суд вказав, що дана версія обвинуваченого частково підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_43 .
Також, досліджена аналітична довідка УОТЗ ГУ НП в Харківській області від 31.01.2017 року, згідно якої абонент з номером НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 та який у нього було вилучено під час проведення огляду (судова справа т.1 а.с.101-102): 18.11.2014 року з 11:00 до 15:00 знаходився в зоні обслуговування базової станції: м. Харків, просп. Ілліча, 118 (АЗ 200 та АЗ 350). Місце вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_2 , не попадає в сектор дії цієї базової станції та знаходиться на значній відстані від базової станції; 17.02.2015 з 08:00 по 11:00 знаходився в зоні обслуговування базових станцій: м. Харків, вул. Комсомольське шосе, 88 (АЗ 210 о 10:43). Місце вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 , не попадає в сектор дії цієї базової станції та знаходиться на значній відстані від базової станції.

Зазначені показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, висновки експертів, письмові докази по справі узгоджуються між собою та не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі. В результаті районний суд дійшов правильного висновку, що вказані докази не підтверджують обвинувачення та не доводять той факт, що ОСОБА_8 було вчинено злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, рішення про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів прийнято судом в результаті оцінки доказів у їх сукупності, а результати такої оцінки та правові висновки ретельно та обґрунтовано викладені у вироку.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 17 КПК України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
За змістом п.2 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих злочинів.
Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.
Версія ОСОБА_8 про те, що 17.02.2015 року він перебував у паспортному столі Жовтневого району м. Харкова, де був присутній на прийомі у інспектора ОСОБА_15 стороною обвинувачення не спростована. Ці показання частково підтверджуються свідком ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона працювала інспектором в Новобаварському РВ ГУ ДМС у Харківській області. В 2014 році заявник ОСОБА_8 звертався до відділу із заявою про оформлення паспорту громадянина України. Після цього тривалий час проводилась процедура оформлення паспорту. У 2015 році ОСОБА_8 декілька разів приходив до паспортного відділу на прийом, для отримання консультаційної допомоги. 17.02.2015 року (вівторок) у паспортному відділі був робочий день. Та обставина, що ОСОБА_15 не пам`ятає чи приходив в цей день на прийом ОСОБА_8 та відсутність документально підтверджених відомостей цього у зв`язку з тим, що у вказаній установі не ведеться облік осіб, які звертаються на консультацію, не дає підстав для висновку про те, що ОСОБА_8 у вказаний день не знаходився у паспортному столі.
Довід апеляційної скарги прокурора про відсутність психологічного та фізичного насильства з боку працівників міліції стосовно ОСОБА_16 ; необгрунтованість позиції обвинуваченого про те, що він обмовив себе на досудовому слідстві, не може вплинути на висновки суду першої інстанції, викладені ним в оскаржуваному вироку. Районним судом не визнано недопустимим жодного доказу через зазначені прокурором обставини. Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Посилання в апеляції на суперечливість та недостовірність показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді провадження. Зазначені свідки, кожен в частині, в якій приймав участь, підтвердили версію ОСОБА_16 про придбання ним викрадених речей у ОСОБА_42 при обставинах, зазначених обвинуваченим при дачі показань в суді.
Та у будь-якому разі, спростування версії обвинуваченого про непричетність до злочинів, а саме на це направлені зазначені апеляційні доводи прокурора, не є доведенням вини ОСОБА_16 при відсутності доказів вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень.
Довід апеляції прокурора про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 18.11.2014 р., під час якого були вилучені відбитки пальців, що не належать ОСОБА_16 за висновком експерта, у зв`язку з тим, що вказану слідчу (розшукову) дію проведено за відсутності понятих також задоволенню не підлягає.
Значення цього доказу полягає у тому, що на дверях та предметах у будинку ОСОБА_9 відсутні сліди пальців рук обвинуваченого. Наявність слідів пальців рук інших осіб не доводять невинуватість ОСОБА_16 . Суд першої інстанції акцентував увагу саме на відсутності доказів вини обвинуваченого, а не наявності доказів причетності до вчинення злочину інших осіб. Визнання вказаного доказу недопустимим, жодним чином не може вплинути на висновки районного суду про не доведеність причетності ОСОБА_16 до вчиненого злочину, адже у випадку визнання доказу недопустимим, суду взагалі нічого буде оцінювати, наслідком чого буде той самий висновок, що вже був зроблений районним судом, а саме: відсутність доказів наявності слідів пальців рук обвинуваченого на місці вчинення злочину.
Критичне ставлення прокурора до аналітичної довідки оператора мобільного зв`язку, за якою встановлено знаходження номеру телефону, яким користувався ОСОБА_16 , під час вчинення злочину в іншому місці є неприйнятним.
Твердження про користування обвинуваченим декількома телефонами та номерами мобільного зв`язку та можливе перебування ОСОБА_16 на місці вчинення злочинів є припущеннями, які належними та допустимими доказами не підтверджено.
Аналітична довідка УОТЗ ГУ МП в Харківській області від 31.01.2017 р. долучена до справи у передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб та є допустимим доказом.
Невстановлення місця перебування ОСОБА_17 , у якого обвинувачений, за його твердженням придбав викрадені речі, не є підставою для скасування виправдувального вироку та не впливає на передбачені Конституцією та КПК України права та гарантії особи, зокрема щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини перед судом, відсутність обов`язку доведення своєї невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу, що ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2017 та 05.05.2017 року було надано доручення органу досудового розслідування щодо встановлення повних анкетних даних та місця проживання свідка ОСОБА_17 .
Під час судового розгляду судом вжито передбачених ч.3 ст.333 КПК України заходів для встановлення особи та допиту свідка ОСОБА_41 , однак органом досудового розслідування не встановлено повних анкетних даних та місце проживання цього свідка, у зв`язку з чим провести його допит під час судового розгляду не виявилось можливим.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи прокурора, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновки, що були покладені в основу виправдувального вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: