Провадження №: 1-кп/752/1319/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2018 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві об`єднані кримінальні провадження №0005195, № 0001935 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який працював, освіта середня, не одружений, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
09.02.2018 року вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 грн.;
19.02.2018 року вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 25.02.2018 року приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , попросив у знайомого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «NOMI» моделі «і5530», ІМЕІІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 для того, щоб скористатись додатком «Вайбер», на що останній погодився. ОСОБА_3 умисно, повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , взяв мобільний телефон останнього та вийшов з кімнати під виглядом використання додатку «Вайбер», після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився майном, що належить ОСОБА_10 , на власний розсуд, внаслідок чого заволодів чужим майном та завдав потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 2599 гривень 00 копійок.

ОСОБА_3 29.05.2018 року приблизно о 13:00 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Маршала Конєва, 7, помітив на загальній площадці біля входу в магазин «Сільпо» велосипед марки «Comanche», бірюзового кольору, який був прикріплений металевим тросом-замком до каркасу металевих сходин, який належить потерпілому ОСОБА_11 . З метою умисного повторного відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_3 підійшов до вказаного велосипеда, та, нехтуючи, при цьому думкою очевидців, які в той момент перебували поруч, дістав з поліетиленового пакету болторіз, який мав при собі, та перерізав ним металевий трос-замок, який з`єднував металевий каркас сходин та велосипед. Нехтуючи зауваженнями пересічних свідків, ОСОБА_3 сів на вказаний велосипед та поїхав в сторону вул. Ломоносова в м. Києві, чим повторно, відкрито заволодів велосипедом «Comanche», модель «Holiday 4», бірюзового кольору, який належить ОСОБА_11 , вартістю 12000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, та злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та підтвердив, що дійсно 25.02.2018 року приблизно о 12 год. 00 хв., зловживаючи довірою ОСОБА_9 , з яким вони разом знімали житло, у зв`язку з тим, що останній мав перед ним борги, попросив у потерпілого його телефон для використання. Після цього вийшов з ним з квартири та заклав у ломбард, кошти використав на власні потреби. Марку та вартість телефону не оспорює. 29.05.2018 року приблизно о 13:00 год. прогулюючись біля магазину «Сільпо» в м. Київі по вул. Маршала Конєва, помітив на загальній площадці біля входу велосипед, який вирішив вкрасти. Для цього він придбав спеціальний пристрій, яким почав перерізати металевий трос-замок, який з`єднував металевий каркас сходин та велосипед. За його діями спостерігали перехожі, які робили йому зауваження, проте він на них не реагував. Коли перерізав трос, то сів на нього і поїхав, проте через 10-15 хв. був затриманий. Вид та вартість велосипеда він не оспорює. Велосипед та замок повернули потерпілому, трос йому також відшкодували. Злочин вчинив через тяжке матеріальне становище.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинах при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, обставини вчинення злочинів, зокрема, той факт, що злочини вчинені через незначний проміжок часу після винесення попередніх вироків, які не виконані засудженим, злочини вчинені в період іспитового строку, призначеного за аналогічний злочин проти власності, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих, повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_11 , дані про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічний злочин проти власності, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, до затримання працював в громадській організації інвалідів, де характеризується виключно позитивно, за попереднім місцем роботи в ТОВ «Північсервіс» також характеризується виключно позитивно, виховувався в неповній сім`ї, має матір пенсіонерку, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочинів та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Наявність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують покарання підтверджено тим, що останній в ході досудового розслідування та судового розгляду визнавав свою вину, повідомляв всі обставини вчинення ним злочину, каявся у вчиненому, під час затримання опору не чинив, повернув потерпілому ОСОБА_11 викрадене майно та відшкодував завдані збитки.
Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити реальний вид покарання у виді позбавлення волі, проте в мінімальних межах, передбачених санкціями ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, та остаточно визначити покарання із врахуванням вимог ст. ст. 70, 71 КК України.

Враховуючи те, що покарання у виді штрафу, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 9.02.2018 року не було виконано ОСОБА_3 , а згідно з вимогами ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд керуючись вимогами ст.ст.71, ч. 3 ст. 72 КК України приходить до висновку, що вироки судів в цій частині слід виконувати самостійно.

На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, приєднати частково не відбуту частину покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2018 року, і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці. На підставі вимог ч. 5 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 9.02.2018 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 30.08.2018 року.
Речовий доказ: велосипед марки «Comanche», бірюзового кольору, який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_11 , залишити останньому за належністю.

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, проте в межах двохмісячного строку, тобто до 29.10.2018 року включно.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк досудового тримання під вартою з 29.05.2018 року по 29.08.2018 року включно.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1