Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4979/17
Провадження № 1-кп/644/156/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова, у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвокатів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова обвинувальний акт кримінального провадження, внесеного до ЄРДС за № 0002630 від 09.10.2017 року, що надійшов від в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 радника юстиції ОСОБА_12 , затверджений прокурором Харківської місцевої прокуратури № 3 юристом 2 класу ОСОБА_3 , щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого м. Кам`янець-Дніпровська Запорізької обл., одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
09.08.2017 року за вхідним № 16088/17-Вх до канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний обвинувальний акт.
Ухвалою суду від 14.08.2017 року призначено підготовче судове засідання на 29.08.2017 року.
29.08.2017 року у підготовчому судовому засіданні сторонами кримінального провадження заявлено клопотання про надання додаткового часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з поданням додатків до уточненої позовної заяви та уточнення анкетних даних обвинуваченого. Розгляд справи відкладено на 25.09.2017 року у зв`язку з неприбуттям у підготовче судове засідання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 розгляд справи відкладено на 26.10.2017 року. 26.10.2017 року у судове засідання не прибув обвинувачений ОСОБА_9 , за словами захисника він хворіє, відкладено розгляд справи на 30.11.2017 року. 30.11.2017 року - розгляд справи відкладено на 14.12.2017 року у зв`язку з відпусткою головуючого судді. 14.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання не прибув, у усному порядку, зателефонував, повідомив, що він знаходиться у місті Полтава де у нього зламався легковий автомобіль. Розгляд справи відкладено на 22.01.2018 року в це судове засідання прибули всі сторони кримінального провадження і захисник адвокат ОСОБА_11 подала клопотання «Про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_9 » За клопотанням сторони обвинувачення надано термін для ознайомлення з клопотанням, матеріалами кримінального провадження і розгляд справи відкладено на 06.02.2018 року, на 13.06.2018 року.
У підготовчому судовому засіданні установлено наступне:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 , обвинувачується у тому, -

що 08.01.2013 ОСОБА_9 , рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 08.01.2013 зобов`язано повернути ОСОБА_6 автомобіль марки-моделі « Dаеwоо Lаnos», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічну документацію та ключі на автомобіль.
07.02.2013 року головним державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за № 36434809, про що було повідомлено боржника - ОСОБА_9 за місцем його реєстрації - АДРЕСА_2 .
ОСОБА_9 , маючи умисел на невиконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 08.01.2013 року, відповідно до якого останній зобов`язаний повернути ОСОБА_6 автомобіль марки-моделі «Dаеwоо Lаnos», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічну документацію та ключі на автомобіль, ознайомившись у повному обсязі із вищевказаним рішенням суду, а саме 08.01.2013 року при цьому достовірно знаючи і розуміючи свої зобов`язання, умисно у період часу з 08.01.2013 року по 25.08.2016 року не виконував вказане рішення і добровільно не повертав зазначений автомобіль ОСОБА_6 .
Так, 25.08.2016 відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2016 проведено обшук житла, споруд та придомової території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 , в ході якого на придомовій території виявлено та вилучено автомобіль марки-моделі « Dаеwоо Lаnos», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ., який згідно з рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 08.01.2013 ОСОБА_9 зобов`язаний повернути ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_9 , своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили . .

КЛОПОТАННЯ ЗАХИСНИКА-АДВОКАТА:
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 , заявила клопотання «Про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_9 » за ч. 1 ст. 382 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Клопотання мотивовано тим, що
Санкція ч.І ст.382 КК України передбачає покарання за вчинення злочину у вигляді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до норм ст.12 КК України («Класифікація злочинів») злочин, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, є злочином середньої тяжкості (ч.З ст.12 КК України].
Відповідно до п.З ч.І ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Невиконання судового рішення, передбаченого ст.382 КК України, є злочином із преюдицією, під яким розуміють такі посягання, кримінальна відповідальність за які настає за умови попереднього притягнення цієї ж особи до юридичної відповідальності іншого виду (наприклад, цивільно-господарської, адміністративної, дисциплінарної).
Конституція України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Ці положення також відображені у ст.13 ЗУ «Про судоустрій України і статус суддів», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За ч.І ст.382 КК України склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).
Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього тощо. Якщо перешкоджання виконанню судового акта пов`язане із вчиненням інших злочинів (наприклад, даванням хабаря, застосуванням насильства, знищенням документів), дії винного кваліфікуються за сукупністю злочинів.
Починаючи з 2010 року, триває судова тяганина родини ОСОБА_13 щодо розподілу майна. В результаті численних судових процесів обвинувачуваний ОСОБА_9 залишився без всього майна, яке набувалось подружжям у період шлюбу. Наприклад, автомобіль та гараж ОСОБА_9 придбав за свої кошти, але оформив на доньку, тому за рішенням суду право власності на вказане майно визнано за дочкою ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , а ОСОБА_9 був зобов`язаний повернути автомобіль доньці. Квартира була оформлена на дружину. За рішенням суду ОСОБА_9 отримав у власність 1/2 частину квартири, але потрапити туди йому перешкоджали та перешкоджають колишня дружина та донька.
Після ухвалення 08 січня 2013 року рішення апеляційного суду Харківської області у справі №2029/2-644/11, судова тяганина тривала ще значний час з приводу й іншого майна. У судових засіданнях зустрічалися особисто і ОСОБА_9 , і ОСОБА_14 , і ОСОБА_6 . Неодноразово розмови заходили і стосовно автомобіля. ОСОБА_9 відкрито заявляв, щоб ОСОБА_15 приїздила до м. Зміїв, за місцем мешкання батька, та забирала автомобіль, або призначила йому місце та час для його передачі у Харкові. Але, ОСОБА_6 не здійснила жодної дії, спрямованої на реальне отримання нею зазначеного автомобіля. По всьому було зрозуміло, що їй так зручно та для чогось потрібно. Вже після того, як ОСОБА_9 дізнався про наявність в поліції заяви про притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, стало цілком зрозумілим, чому ОСОБА_15 відкрито не заявляла наміру отримати цей автомобіль. Дана кримінальна справа - це ніщо інше, ніж спланований спосіб потерпілої за допомогою кримінального провадження та за рахунок прокуратури та суду вирішити свій конфлікт цивільно-правового характеру з ОСОБА_9 .
Враховуючи викладене, а також з огляду на формулювання обвинувального акту відносно ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0002630 від 09.10.2014р. останній звинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.382 КК України, умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 січня 2013 року по справі №2029/2-644/11 було зобов`язано ОСОБА_9 повернути ОСОБА_6 автомобіль марки-моделі "Dаеwоо Lаnos, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічну документацію та ключі на автомобіль. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 08 січня 2013 року по справі №2029/2-644/11 набуло законної сили 08 січня 2013 року.
З 09.01.2013 року до сьогоднішнього дня минуло більше п`яти років, що є підставою для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за п.3 ч.1 ст.49 КК України. .

ЗАПЕРЕЧЕННЯ НА КЛОПОТАННЯ СТОРОНИ ЗАХИСТУ:
Представник потерпілої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 , надав заперечення у якому зазначив, що ознайомившись із доводами клопотання сторони захисту ОСОБА_9 , про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку зі спливом строку притягнення до кримінально відповідальності, вважає його необґрунтованим, таким, що не відповідає нормам матеріального права та не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

«..Відповідно до п. З ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Частина 1 статті 382 КК України передбачає відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджали їх виконанню.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК України полягає в одному із таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення, ухвали, постанову суду або б) перешкоджання їх виконанню.
За ч. 1 ст. 382 КК України склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Відповідно до ст. 49 КК України, строк давності щодо триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дії або бездіяльності з волі або мимо волі особи (наприклад, з дня з`явлення її із зізнанням, затримання тощо).
Триваючий злочин можна визначити як одиничний злочин, який, розпочавшись дією чи бездіяльністю особи, далі вчиняється безперервно протягом досить тривалого часу.
У КК України передбачено кримінальну відповідальність за низку триваючих злочинів. Це - ухилення від сплати податків, зборів, інших обо`язкових платежів (ст. 212 КК України), недбале зберігання вогнепальної зброї чи бойових припасів (ст. 264 КК України), ухилення від призову на строкову військову службу (ст.335 КК України) тощо.
Винний у триваючому злочині ніби перебуває в певному злочинному стані, бо цей злочин характеризується неперервним здійсненням складу закінченого злочину. Триваючий злочин, будучи вчиненим один раз, надалі триває весь час. Він не переривається новими злочинними актами, він ніби "тягнеться" за першим злочинним діянням. У КК України, зазвичай, триваючий злочин позначається вказівкою в диспозиції норми на певну діяльність: "зберігання", "ухилення" тощо. Наприклад, особа злісно ухиляється від сплати податків: від моменту ухилення (бездіяльності) злочин вчинено й він триває протягом певного часу. Також, скажімо, особа вступила до банди: як тільки відбувся такий вступ (дія), цей злочин учинено й відтак він увесь час триває. Те ж можна сказати й про інші триваючі злочини, зокрема, про незаконне зберігання вогнепальної зброї. Як тільки винний придбав пістолет, вчино злочин, і він триває певний час на стадії закінченого злочину.
Отже, можна дійти висновку, що початком триваючого злочину є вчинення особою певної дії чи бездіяльності. Приміром, незаконне позбавлення людини волі починається зі вчинення дій, що позбавляють потерпілого свободи пересування; початок ухилення особи від сплати аліментів на утримання дитини (бездіяльність) - невиконанням винним рішення суду, що зобов`язує сплачувати аліменти. Із цього моменту й починає тривати злочин, тому він і називається триваючім.
У всіх зазначених випадках триваючий злочин закінчується в момент явки з повинною особи до правоохоронних органів, затримання особи за цей злочин, вилучення забороненого предмета (наприклад, зброї), збуту (чи іншої форми позбавлення) такого
предмета, діяльного каяття чи іншого закінчення злочинного процесу. Тільки після цього починає спливати строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Триваючий злочин - це одиничний злочин, і тому він кваліфікується за однією частиною статті чи статтею КК України. Так, утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів кваліфікується за ч. 1 ст. 317 КК України. Момент закінчення злочину в такому разі може залежати й від моменту закінчення утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення вказаних засобів та речовин.
Тривалість перебування особи в стані неперервного вчинення злочину, тобто тривалість власне злочину, на його кваліфікацію не впливає, проте береться до уваги судом при призначенні покарання.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, у серпні 2016 року органом досудового розслідування було встановлено місцеперебування автомобілю, що ОСОБА_9 мав повернути потерпілій згідно до рішення суду.
У цей період автомобіль був вилучений з домоволодіння, де мешкає обвинувачений та переданий органом досудового розслідування на зберігання потерпілій стороні. Тобто, фактично з того часу триваючий злочин був закінчений мимо волі винної особи.
Проте, фактично, рішення суду у цивільній справі було виконано не в повному обсязі. Обвинувачений продовжував утримувати у себе ключі та технічний паспорт на автомобіль, які мав би передати ОСОБА_6 . І тільки через рік (в серпні 2017 року) рішення суду було виконано в повному обсязі, а саме, ОСОБА_6 були передані ключі та технічний паспорт на автомобіль.
На підставі викладеного, потерпіла від кримінального правопорушення сторона вважає, що закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення винної особи до відповідальності, є неможливим відповідно до діючого кримінального законодавства України, а клопотання сторони захисти обвинуваченого не підлягає задоволенню.»

Заслухавши зміст клопотання, думку обвинуваченого який клопотання захисника підтримав, але винним себе не визнав, про що надав відповідну заяву; прокурора який висловив думку про безпідставність клопотання; думку потерпілої та її представника які заперечили проти задоволення клопотання та надали письмово заперечення про це; дослідивши матеріали кримінального провадження, - суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України № 12 від 23.12.2005 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» для застосування ст. 49 КК України. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Відповідно до ст. 11-1 КПК У звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Установлено, що рішення Апеляційного суду Харківської області від 08 січня 2013 року у справі №2029/2-644/11 виконано 25.08.2016 року шляхом його примусового виконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Як убачається з досліджених у підготовчому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження - з дня вчинення ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, минуло менше п`яти років.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 285, 286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_11 , «Про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_9 » за ч. 1 ст. 382 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1