справа № 563/1318/18
У Х В А Л А
07 вересня 2018 року м.Корець
в с т а н о в и в :
В даному клопотанні слідчий зазначає, що 02 липня 2018 року до Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області надійшла заява від ТзОВ «Акріс Агро», про те, що невідомі особи, самовільно, без попереднього погодження, обробили земельні ділянки розташовані на території Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області, котрі на підставі укладених з власниками земельних ділянок договорів оренди належать для ТзОВ «Акріс Агро».
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вказані вище земельні ділянки із відповідними кадастровими номерами самовільно засіяв ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю та просив його задоволити.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У розумінні положень ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і відповідно до вимог ст. 170 КПК України полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно ч.7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п.1 ч .2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України). У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В матеріалах клопотання наявна постанова слідчого від 11 липня 2018 року про визнання посівів зернових культур у якості речових доказів у справі.
З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність та правові підстави для арешту майна при викладених у клопотанні обставинах слідчим доведено, клопотання слідчого відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання про арешт майна задоволити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1