Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1098/18
Провадження № 1-кп/650/145/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: головуючого ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Олександрівка кримінальне провадження № 0000068 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , матроса, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

24 липня 2017 року ОСОБА_4 будучи матросом військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , перебуваючи в посаді навідника 3-го гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 2-го батальйону морської піхоти цієї ж військової частини, діючи умисно, в порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статей 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, в умовах особливого періоду встановленого згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та статтею 1 Закону України «Про оборону України», самовільно залишив вказану військову частину та, як наслідок, ухилився від військової служби до 20 червня 2018 року, перебуваючи в цей період в АДРЕСА_1 .
На судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що 24 липня 2017 року самовільно залишив військову частину в якій проходив військову службу, у зв`язку з сімейними обставинами, після чого до військової частини не повернувся та залишився за місцем проживання. Пізніше він добровільно звернувся до прокуратури та повідомив про зазначені події. В останньому слові просив не позбавляти свободи, погодився із покаранням яке просив прокурор.
На судовому засіданні прокурор підтримав обвинувальний акт, просив притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності призначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі із звільненням від його відбування з іспитовим строком три роки.
Крім допиту обвинуваченого на судовому засіданні також були досліджені матеріали, що характеризують останнього, згідно з якими за час проходження служби в роті вогневої підтримки на посаді навідника, матрос ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативного боку, не дотримувався правил особистої та громадської гігієни, не користувався авторитетом серед товаришів, незадовільно виконував обов`язки, неодноразово скоював порушення військової дисципліни. Служити в Збройних силах не бажає, за характером неврівноважений, на критику реагує неадекватно, схильний до самовільного залишення частини, потребує постійного контролю з боку командирів та начальників.
Дослідження доказів при розгляді справи не здійснювалось у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, з огляду на не оспорювання учасниками судового провадження обставин, які наведені в обвинувальному акті затвердженого 27 травня 2018 року прокурором військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України. Про застосування вказаного порядку заявив прокурор та обвинувачений під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.
Згідно із частиною 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, на виконання вказаних умов суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє обставини зазначені в обвинувальну акті, які не оспорювались сторонами, а його позиція з цього приводу є добровільною, про що свідчать надані ним пояснення згідно з якими обвинувачений послідовно розповів про обставини подій, сприймаючи їх у сукупності та не виявляючи при цьому невпевненості, надавав їм вірну оцінку, проявив детальну обізнаність з приводу положень нормативно-правових актів, якими він керувався при несенні служби.
Суд також переконався у тому, що сторона обвинувачення діє добровільно та правильно розуміє зміст наведених обставин.
На судовому засіданні суд роз`яснив сторонам, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, проти чого останні не заперечили та проявили обізнаність щодо характеру такого обмеження.
Заслухавши пояснення прокурора та обвинуваченого, перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого, виконавши вимоги ч.3 ст. 349 КПК України, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин мав місце за встановлених обставин, останній винен у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При визначенні виду та міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких було вчинено злочин, ступінь його суспільної небезпеки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наслідки його вчинення, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, особу винного, який за місцем проходження служби характеризувався негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Визначаючи міру покарання, суд також враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, і під час досудового розслідування сприяв встановленню усіх обставин, що підлягали з`ясуванню. Внаслідок таких дій обвинуваченого слідством було встановлено усі обставини справи.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено, до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить з`явлення із зізнанням та щире каяття.
Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого і упередження можливості вчинення ним нових злочинів, та враховуючи позицію прокурора щодо необхідного покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Згідно з обвинувальним актом та поясненнями прокурора у кримінальному провадженні відсутні речові докази, судові витри, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1