Справа №307/2454/16-к
Провадження №1-кп/303/117/18
Номер рядка статистичного звіту- 10
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року м.Мукачево
Колегія суддів Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
з участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , захисника потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч.3 КК України,
в с т а н о в и л а:
Обвинувачений ОСОБА_9 близько 16 год. 00 хв. 10 квітня 2007 року, знаходячись в тунелі водозливу шахти №8 Солотвинського солерудника по вул. І.Франка в смт. Солотвино Тячівського району, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, в присутності неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , діючи умисно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та вбивством, приклавши ніж до горла малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змусив останнього задовольнити свою статеву пристрасть неприродним способом, вчинивши з малолітнім ОСОБА_6 орально-генітальний контакт. При виході з тунелю ОСОБА_9 , погрожуючи малолітньому ОСОБА_6 застосуванням фізичного насильства та вбивством, приклавши йому до горла ніж, змусив ОСОБА_6 вдруге задовольнити свою статеву пристрасть неприродним способом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 в інкримінованому йому досудовим розслідуванням злочині вину свою не визнав та пояснив, що в період пасхальних свят 2007 року разом зі своїми братами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 намагалися проникнути в тунель солерудника, але зробити цього вони не змогли, так як вхід був зачинений на замок металевою решіткою. Насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_15 не вчиняв.
Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, передбаченому ст. 153 ч.3 КК України стверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_14 та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 10 квітня 2007 року він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проникли в тунель шахти солерудника в смт. Солотвино, де ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, погрожуючи йому вбивством, кричав на нього, приставив йому ніж до горла та змусив його стати на коліна. Оголивши перед ним свій статевий орган, змусив задовольнити його статеву пристрасть неприродним способом, вчинив з ним оральний статевий акт. При виході з тунелю ОСОБА_9 , погрожуючи йому застосуванням фізичного насильства та вбивством, приклавши йому до горла ніж, змусив його вдруге задовольнити свою статеву пристрасть неприродним способом. Про скоєне він через тиждень розповів своїй матері ОСОБА_7 . Після вчиненого з ним обвинуваченим пережив психологічний стрес, припинив спілкуватися з друзями через людський осуд.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 10 квітня 2007 року він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 вирішили з цікавості оглянути тунель шахти Солотвинського солерудника. Зайшовши в тунель з вогняними факелами, пройшли по тунелю близько 50 метрів. Так як факел догорав він разом з ОСОБА_13 вийшли з тунеля та чекали інших біля його виходу. Через 5-10 хвилин з тунелю вийшли ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та переляканий ОСОБА_6 . ОСОБА_9 тримав в руках ніж, який кинув на землю біля входу в тунель. Він з ОСОБА_13 почав хлопців розпитувати, що вони робили в тунелі, на що ОСОБА_12 розказав, що в тунелі ОСОБА_16 , погрожуючи ОСОБА_15 ножем, примусив останнього до орально-генітального контакту. В той час як ОСОБА_17 розказував про вчинене з потерпілим, ОСОБА_16 сміявся. Після почутого він з ОСОБА_18 пішов додому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що обвинувачений ОСОБА_9 є його рідним братом. У квітні 2007 року він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи неповнолітніми, гралися біля тунелю Солотвинського солерудника, що в смт. Солотвино, зауваживши, що в тунель ніхто з них не заходив. Обвинувачений ОСОБА_9 ніяких дій сексуального характеру чи фізичного насильства не вчиняв щодо ОСОБА_6 , ножа при собі не мав.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що являється двоюрідним братом обвинуваченого ОСОБА_9 , дав свідчення аналогічні показам свідка ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_19 показав, що весною 2007 року почув від дітей, серед яких був ОСОБА_20 , що ОСОБА_16 знущався над його племінником ОСОБА_15 . Про почуте повідомив свої рідній сестрі ОСОБА_7 . В цей період потерпілий ОСОБА_15 перебував у пригніченому стані.
Покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суд не приймає до уваги, оскільки такі є близькими родичами обвинуваченого та є зацікавленими особами. Крім того, покази вказаних свідків спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_14 .
Також суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_19 , оскільки потерпілий ОСОБА_6 є його племінником.
Суд відноситься критично та не приймає до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_9 , так так як вони спростовуються показами потерпілого, свідка та іншими доказами зібраними по справі.
Вина ОСОБА_9 стверджується також: протоколом усної заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину від 20.04.2018 року; протоколом виїмки за місцем проживання свідка ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 знаряддя злочину- кухонного ножа з металевим лезом; речовим доказом - кухонним ножем, який був оглянутий в судовому засіданні потерпілим, яким було зазначено, що саме цим ножем обвинувачений погрожував йому в тунелі водозливу соленрудника смт. Солотвино.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосуванням фізичного насильства, вчинене щодо малолітнього і вважає вірною кваліфікацію його дій за ч.3 ст. 153 КК України (в редакції 2001 року).
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання, суд у відповідності положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_9 , який свою вину не визнав, виховувався з неповній сім"ї, посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно за місцем навчання у Солотвинській ЗОШ I-III cт. №2, після вчинення злочину переховувався від органів досудового слідства за межами України та був оголошений в розшук.
Обставиною, що пом"якшує покарання винного є вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.
Вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння суд визнає за обставину, яка обтяжує покарання винного.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів слід призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 153 КК України ( в редакції 2001 року).
Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у даному випадку, слід враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив 10 квітня 2007 року.
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання до застосування підлягає ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ст. 5 ч. 1 КК України).
Частиною 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Речовий доказ - кухонний ніж, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Мукачівського міськрайонного суду, слід знищити.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, колегія суддів, -
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України (в редакції 2001 року) та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев"ять) років.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 слід рахувати з 06 травня 2015 року.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ, зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 20 квітня 2007 року по 27 квітня 2007 року та з 06 травня 2015 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речовий доказ - кухонний ніж, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Мукачівського міськрайонного суду, знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3