Номер провадження: 11-сс/785/621/18
Номер справи місцевого суду: 522/3871/18 1-кс/522/4666/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар
судового засідання ОСОБА_5
за участю:
представника ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП" адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 07.03.2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001208, внесеному до ЄРДР 02.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 07.03.2018 року було задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № ОСОБА_7 і було накладено арешт на будинок загальною площею 270,2 кв. м, в тому числі житловою площею 104,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0,0314 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 ..
На вказану ухвалу представник ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 07.03.2018 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.
Крім того, ОСОБА_6 вказував на те, що прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, належним чином не оцінив пояснення прокурора з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про можливість накладення арешту на предмет іпотеки з метою забезпечення збереження речових доказів.
Прокурор ОСОБА_9 направив на адресу апеляційного суду заперечення, в який вказував на те, що ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» не є особою, яка має право на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси, від 07.03.2018 року, у зв`язку з чим просить оскаржену ухвалу залишити без змін, розглядати апеляційну скаргу представника ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» - ОСОБА_6 за його відсутності.
Заслухавши представника ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» - ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З клопотання прокурора вбачається, що у провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 від 02.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що 17.12.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБіБанк», з одного боку та ОСОБА_8 з іншого боку було укладено кредитний договір № 498/07ф, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_8 кредит в сумі 150000 дол. США зі сплатою 14% річних строком користування до 16.12.2015 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 17.12.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , реєстровий номер 6176, відповідно до якого у якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 498/07ф від 17.12.2007 року в іпотеку передано нерухоме майно у вигляді будинку загальною площею 270,2 кв. м, в т.ч. житловою площею 104, 1 кв. м, та земельної ділянки під цим будинком площею 0,0314 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 вказувала на те, що свого волевиявлення на укладення зазначених кредитного договору та договору іпотеки від 17.12.2007 року вона не надавала, вказані договори фактично нею не підписувалися. У подальшому, а саме у 2017 році, їй стало відомо, що підпис від її імені на цих документах підробив її чоловік ОСОБА_11 , який також отримав кошти від банку та використав їх у подальшому на власний розсуд.
20.11.2014 року Національний банк України визнав неплатоспроможним ПАТ «ВіЕйБіБанк» та наступного дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до нього введено тимчасову адміністрацію.
У зв`язку з надходженням листів від ПАТ «ВіЕйБіБанк», ОСОБА_8 в середині 2017 року на сайті «Прозорро» виявлено, що право вимоги за вказаними кредитним та іпотечними договорами виставлено на прилюдні торги.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до положень ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Апеляційний суд встановив, що слідчий суддя районного суду не звернув уваги на невідповідність клопотання прокурора про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК України, в якому, до клопотання не додано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно, визначених в ч.2 ст.170 КПК України, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно.
В оскарженій ухвалі зазначено, що постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , від 03.03.2018 року, було визнано речовим доказом будинок загальною площею 270,2 кв. м, в т.ч. житловою площею 104, 1 кв. м, та земельну ділянку під цим будинком площею 0,0314 га, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .
Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що постанова прокурора про визнання речовим доказом не може вважатись достатнім доказом на підтвердження обставин, що входять в предмет доказування відповідно до ст. 173 КПК України, оскільки неможливо зрозуміти, яким саме чином предмет іпотеки може бути використаний як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відкритого за ч. 4 ст. 358 КК України, що встановлює відповідальність за використання підробленого документа.
Що стосується доводів прокурора відносно того, що ТОВ «Ей Ві Груп» не є особою, яка має право на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси, від 07.03.2018 року, апеляційний суд звертає увагу на те, що ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» є іпотекодержателем арештованого майна, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а отже оскаржена ухвала безпосередньо стосується прав, свобод та законних інтересів апелянта.
Крім того, відповідно до п.8) ч.3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судових рішень.
Згідно з п. 9) ч.1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, а в п. 10) ст. 393 КПК вказано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що підписання 17.12.2007 року кредитного та іпотечного договорів стало логічним завершенням послідовних і систематичних дій саме ОСОБА_8 , враховуючи значну кількість поданих та підписаних особисто нею документів, твердження, що ОСОБА_8 не посилається та не наводить жодних доказів того, що протягом десяти років з дати вчинення відповідних дій вона не була обізнана про відповідні факти а також доводи відносно того, що відносини, що виникли між ОСОБА_8 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» з кредитного та іпотечного договорів від 17.12.2007 р., неодноразово досліджувалися та вивчалися судами, починаючи з 2012 року заслуговують на увагу.
В оскарженій ухвалі слідчий суддя посилається на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, про накладення арешту та заборону вчинення реєстраційних дій від 14.12.2017 року, щодо будинку АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного житлового будинку загальною площею 270,2 кв.м., в тому числі житловою площею 104,1 кв.м., та земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0314 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель.
При цьому, представник ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» ОСОБА_6 звертав увагу на те, що постановою Апеляційного суду Одеської області, від 28.02.2018 року було скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 14.11.2017 року.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, слідчим суддею не в повній мірі були досліджені обставини кримінального провадження, які могли істотно вплинути на його висновки, у зв`язку з чим висновок слідчого судді про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна є передчасним і необґрунтованим.
Відповідно до п.1) ч.1 ст. 409, п.1) ч.1 ст.410 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.
Відповідно до положень п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись статтями 170, 171, 173, 404, 407, 409, 410, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ЕЙ ВІ ГРУП» адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 07.03.2018 року, якою було накладено арешт на будинок загальною площею 270,2 кв. м, в тому числі житловою площею 104,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , земельну ділянку площею 0,0314 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001208, внесеному до ЄРДР 02.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 про арешт майна: будинку загальною площею 270,2 кв. м, в тому числі житловою площею 104,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , земельної ділянки площею 0,0314 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0001208, внесеному до ЄРДР 02.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2