Справа № 369/3711/18
Провадження № 1-кп/369/631/18
В И Р О К
іменем України
11.05.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000718 від 03.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізяслав Хмельницької області, українки, громадянки України, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
18.01.2018 року близько четвертої години ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала належний ОСОБА_3 мобільний телефон марки «XIAOMI» REDMI 4X 16 GB IMEI НОМЕР_1 вартістю 2383,33 грн., який знаходився в чохлі та з сім-карткою оператора ПрАТ «Лайфселл» з номером НОМЕР_2 , які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

Після чого ОСОБА_5 з місця злочину зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_3 майнової шкоди на загальну суму 2383,33 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні не визнала та пояснила, що всі втрьох вона, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проживали в будинку по АДРЕСА_2 , 17.01.2018 року однією компанію святкували день народження ОСОБА_8 , в компанію були запрошені ще знайомі ОСОБА_8 , а вона, ОСОБА_9 , прийшла пізніше всіх, оскільки в той день працювала. Лисяний був на підпитку та запропонував їй свій мобільний телефон в обмін на інтимну близькість, але в той день між ними нічого не було, а, в подальшому, вона через те, що образилась на ОСОБА_8 , вирішила мобільний телефон не повертати, а здати його в ломбард. У висунутому їй обвинуваченні просила виправдати.

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що дійсно разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вони проживали в одному будинку по АДРЕСА_2 . 17.01.2018 року в одній компанії вони святкували його день народження, але свій мобільний телефон марки «XIAOMI» він ОСОБА_9 не дарував та не передавав в обмін на інтимну близькість. В день народження він багато випив, тому 18.01.2018 року на роботу не пішов, спав до обіду, а коли прокинувся, то не знайшов свого мобільного телефону. На той час він мав ще один мобільний телефон, поповнивши мобільний рахунок якого в другій половині дня, зателефонував на номер, який був у мобільному телефоні «XIAOMI», але гудків не було. Він обдзвонив всіх, хто був на дні народження, але ніхто не знав, де його мобільний телефон. Через деякий час колега по роботі підказав йому комбінацію цифр, за якою можна було перевірити місцезнаходження мобільного апарату в останньому місці, де з цього апарату здійснювався дзвінок. Застосувавши таку комбінацію, він виявив, що його мобільний телефон працював поблизу будинку по вул. Зодчих, 54 в м. Києві. Коли він поїхав за цією адресою, то виявив, що там знаходиться ломбард, а у працівниці ломбарду отримав неофіційну інформацію, що мобільний телефон марки «XIAOMI» REDMI 4X 16 GB IMEI НОМЕР_1 був закладений в ломбард 20.01.2018 року ОСОБА_11 . Після цього він пред`явив вимогу ОСОБА_5 , щоб вона повернула йому гроші за мобільний телефон, але вона не збиралась цього роботи, тому він написав заяву в поліцію. Під час судового розгляду вважав, що обвинувачена повинна відшкодувати йому варітьсь викраденого телефону та витрати на придбання нового телефону, проте з цивільним позовом на відповідній стадії не звернувся, просив призначити обвинуваченій покарання згідно закону.

Свідок ОСОБА_7 суду підтвердив, що дійсно разом з ОСОБА_11 , яку вважає своєю дружиною, та ОСОБА_12 вони проживали разом близько року, проте він нічого не пам`ятає з приводу святкування дня народження ОСОБА_8 , а також зникнення у нього мобільного телефону.

З письмових документів кримінального провадження слідує, що відомості до ЄРДР були внесені 03.02.2018 року за заявою ОСОБА_3 , в якій він повідомив, що 17.01.2018 року співмешканка товариша викрала належний ОСОБА_13 мобільний телефон «XIAOMI» REDMI 4X 16 GB IMEI НОМЕР_1 . Вказаний мобільний телефон 20.01.2018 року ОСОБА_5 здала в ломбард на адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 54 на підставі договору фінансового кредиту на суму 1250 грн. Вартість викраденого у ОСОБА_3 мобільного телефону під час досудового розслідування була визначена експертним шляхом та складає 2383,33 грн.

За таких обставин, вислухавши показання обвинуваченої, потерпілого та свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 викрала мобільний телефон у Лисяного АП 18.01.2018 року, що доведено показанням потерпілого, отриманими під присягою, та інформацією з ломбардного відділення. Доказів добровільної передачі ОСОБА_3 мобільного телефону ОСОБА_5 в ході судового розгляду не здобуто, показання обвинуваченої суд вважає її лінією захисту.

Враховуючи встановлене, дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, характеризуючі дані її особу, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого нею діяння, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченої до вчиненого, вважає за доцільне, призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу, оскільки вважає, що саме така міра покарання буде достатньою для її виправлення та перевиховання, а також недопущенням вчинення злочинів у майбутньому.
Речові докази відсутні. Судові витрати на підставі ст. 124 КПК України підтягається стягненню з обвинуваченої. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави 286 (двісті вісімдесят шість) грн. процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1