1Справа № 335/7646/18 1-кп/335/594/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000092 від 26.06.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінабад, Таджикистан, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ

Під час досудового розслідування встановлено, що у відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 « Про часткову мобілізацію» та відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_4 було призвано на військову службу по мобілізації, та направлено для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
22 серпня 2014 року наказом №4 о/с командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду номер обслуги 1-го зенітного взводу зенітної батареї військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.
За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 11 лютого 2015 року о 08 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв.
04 червня 2018 року старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону.
Таким чином, 11 лютого 2015 року о 08 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним по мобілізації, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби та незаконно перебував за межами розташування військової частини НОМЕР_1 до 04 червня 2018 року.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 від 26.06.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, сторони погодились на призначення покарання, при цьому зазначили, що підозрюваний щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України.

Судом роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

При проведенні підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, розуміє наслідки укладання та невиконання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.

Захисник просить суд затвердити укладену угоду, оскільки її зміст відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального кодексу.

Прокурор наполягає на затвердженні угоди.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Злочин вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину відповідно до ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявне беззастережне визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, при цьому визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі. Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні заступником військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 від 26 червня 2018 року - затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 408 КК України у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробування на 1 (один) рік, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1