справа №336/620/16-к
пр.№1-кп/336/22/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя
в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,
при секретарі : ОСОБА_2 ,
за участю прокурора : ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі кримінальне провадження №0005458 від 17.12.2015 року внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Жагань, ПНР, громадянина України, освіта професійно-технічна, безробітний, має на утриманні малолітніх дітей - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Так, 16.12.2015, приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході сварки, яка розпочалася на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , умисно схопив правою рукою за шию ОСОБА_10 , здавив та потягнув до стіни будинку, після чого наніс один удар кулаком правої руки у область голови над лівою скронею, тим самим спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді: синці на передній і лівій бічній поверхні шиї, «локальне ущільнення підшкірно жирової клітковини волосистої частини голови за рахунок набряку», які згідно з висновком судово-медичного експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР № 5129 від 15.01.2016, в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, та вказав, що 16.12.2015 року ввечері приїхав на адресу по АДРЕСА_1 для того щоб забрати колеса та акумулятор. Однак його не пускала дружина. В цей час прийшла була потерпіла, з якою відбулась сварка. Він в свою чергу не наносив ударів потерпілій. Потерпіла стояла біля входу в будинок, а його жінка біля гаражу. Вважає, що потерпіла сама собі нанесла тілесне ушкодження. Також вказав, що в нього конфлікт з вказаними особами з 2013 року із за будинку, оскільки вони його ділять. Крім того, додав, що потерпіла сама себе б`є, та потім заявляє в поліцію. З приводу свідка ОСОБА_11 також зауважив, що його в день конфлікту не було.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді пояснила, що обвинувачений її колишній зять. 16.12.2015 року вона працювала. В цей день їй телефонувала донька 8 разів, та в них був страх з приводу поведінки обвинуваченого. Потерпіла прийшла додому, та побачила доньку, яка їй казала, що обвинувачений з приводу аліментів вчинив скандал. Вони вийшли на вулицю та за ними вийшов обвинувачений, який схопив потерпілу та вона почала задихатись, а потім вдарив її. Коли почув, що вони будуть викликати міліцію, втік. Вказані події відбувались по вул.Двінській 26 в м.Запоріжжя. Вказаний будинок належить її доньці та обвинуваченому на двох. Обвинувачений інколи з`являвся за вказаною адресою. Він був розлучений з її донькою. Також вказала, що в ході конфлікту в той день, обвинувачений її штовхав, та потім схопив лівою рукою за шию, та правою рукою вдарив в область виску. Всього був 1 удар. На вулиці в той час було темно, однак в дворі було освітлення. Також вказала, що бачила в їхньому дворі свідка ОСОБА_11 , який їй потім казав, що був свідком як її вдарив обвинувачений. Просила суворо покарати обвинуваченого.
Незважаючи на повне не визнання вини в інкримінованому обвинуваченому кримінальному правопорушенні його вина підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення.

Свідок ОСОБА_11 суду вказав, що живе також по вул.Двінській в м.Запоріжжя. 16.12.2015 року був на кладовищі, та коли йшов додому захотів до туалету. Бачив біля буд.26 по вул.Двінській в м.Запоріжжя червону «Таврію», та зайшов у вказаний двір. Коли зайшов, побачив в кутку літньої споруди та біля входу до підвалу потерпілу, а біля неї обвинуваченого з його дружиною. Бачив як обвинувачений замахнувся та вдарив правою рукою потерпілу. Після чого свідок відразу пішов до туалету. Коли свідок повернуся, то обвинувачений побіг до свого автомобіля. Він підходив до потерпілої яка сиділа, та пропонував допомогу. Через три дні викликали до міліції. Вказав також, що на вулиці в момент конфлікту було темно, однак у дворі горіло світло.
Свідок ОСОБА_12 суду вказала, що потерпіла її рідна мати, а обвинувачений колишній чоловік. 16.12.2015 року обвинувачений в нетверезому стані приїхав до буд. АДРЕСА_1 , та просив не подавати на виконання виконавчий документ з приводу аліментів. У зв`язку з чим у них виник конфлікт, в ході якого він її хватав та обзивав. В ході конфлікту їй телефонувала мати, однак він виривав телефон. Коли прийшла її мати, він переключився на неї. Вони з матір`ю вийшли на вулицю, а обвинувачений за ними. Він схопив мати за шию, та вдарив її правою рукою в область виску. Коли вона йому сказала, що буде викликати міліцію, він втік. Вказала, що з обвинуваченим у неї конфлікт з приводу розподілу майна. Також зазначила, що свідком подій був ОСОБА_11 , якого вона бачила також в момент конфлікту, який їм казав, що бачив як обвинувачений вдарив потерпілу.
Крім того, незважаючи на повне не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина в інкримінованому злочині підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом в судовому засіданні, а саме:
- висновком експерта № 5129 від 15.01.2016 року за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , в ході якої було виявлено тілесне ушкодження у потерпілої у вигляді синці на передній і лівій бічній поверхні шиї, «локальне ущільнення підшкірно жирової клітковини волосистої частини голови за рахунок набряку», які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказане тілесне ушкодження могло виникнути при обставинах на які вказала потерпіла. Давність утворення ушкодження не протирічить строку, вказаному в обставинах справи (т.1, а.с.144-145);
- висновком експерта № 5130-д від 17.12.2015 року за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , в ході якої було встановлено, що враховуючи локалізацію видимих ушкоджень, останній було спричинено не менше 3-х травматичних впливів (т.1, а.с.146-147);
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтримала вищевказані складені нею висновки. Зазначила, що мається описка у висновку щодо подій 16.10.2015 року, вважати вірним обставини подій 16.12.2015 року.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.10.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та за участю спеціаліста ОСОБА_13 яка вказала, що 16.12.2015 року в неї з обвинуваченим стався конфлікт. В результаті вказаного конфлікту обвинувачений схопив її за шию та вдарив один раз в область голови. До протоколу було додано диск з відео, який було оглянуто судом, на якому зафіксовано вищевказану слідчу дію. (т.1, а.с.243-250).
- висновком експерта № 447-к від 10.11.2017 року за результатами комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , в ході якої було встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілої у вигляді синці на передній і лівій бічній поверхні шиї, «локальне ущільнення підшкірно жирової клітковини волосистої частини голови за рахунок набряку», які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказане тілесне ушкодження могло виникнути при обставинах на які вказала потерпіла. Давність утворення ушкодження не протирічить строку, вказаному в обставинах справи (т.2, а.с.75-84);
Допитаний в судовому засіданні експерт (член комісії по висновку експерта № 447-к від 10.11.2017) ОСОБА_14 підтримала вищевказаний складений нею та іншими експертами висновок.
Так, під час судових засідань обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники наполягали, що в ході конфлікту з потерпілою та свідком він ударі не наносив. Вказували, що потерпіла та свідки оговорюють обвинуваченого, оскільки між сторонами існує спір відносно нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаної позиції також надали судове рішення за даним фактом (т.2 а.с.118).
Крім того, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26.10.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_12 , та за участю спеціаліста ОСОБА_13 останній вказав, що 16.12.2015 року в нього з потерпілою стався конфлікт. В результаті вказаного конфлікту обвинувачений не тримав її за шию та не бив в область голови. До протоколу було додано диск з відео, який було оглянуто судом, на якому зафіксовано вищевказану слідчу дію. (т.2, а.с.21-27).
Суд під час судового розгляду встановив, що вказаним вище подіям передували й особисті стосунки між обвинуваченим та потерпілою й свідком (колишньою дружиною), які є негативними, що фактично підтвердили як обвинувачений, потерпілий та свідок.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 та протоколу проведення слідчого експерименту від 26.10.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , та не кладе в основу вироку його покази та інформацію отриману внаслідок вищевказаної слідчої дії, оскільки вказані обставини не відповідають дійсності, що не узгоджується як з показами самої потерпілої ОСОБА_7 яка вказала, що 16.12.2015 вона отримала удар від обвинуваченого, так і з показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 які також вказали про нанесення удару потерпілій з боку обвинуваченого, а також з висновками вищевказаних експертиз та слідчим експериментом за участю потерпілої.
Окремо також необхідно зазначити, що сторона захисту обвинуваченого посилалась на той факт, що 17.12.2015 року було внесено відомості про кримінальне провадження до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. 28.01.2016 року було вручено письмову повідомлення про підозру у скоєнні обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України. Та саме 28.01.2016 року строки досудового розслідування закінчились. В той же час, 17.02.2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя було повернуто обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК. Строк досудового розслідування в подальшому не продовжувався. В подальшому 29.06.2016 року було надано доручення слідчому про проведення досудового розслідування, та було розпочато досудове розслідування, а 30.06.2016 року повідомлено ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри, та було також повідомлено про завершення досудового розслідування та складено обвинувальний акт. Враховуючи наведене, сторона захисту вважає, що було порушено вимоги КПК України під час вчинення вказаних процесуальних дій.
В той же час, як встановлено судом, чинним КПК України передбачено повернення судом обвинувального акту прокурору в порядку ст.314 КПК України, та на виконання вказаної вимоги, під час досудового розслідування й було приведено у відповідність обвинувальний акт, який в подальшому було передано до суду.
Враховуючи наведене, будь-яких підстав для виправдання як з підстав недоведеності вини обвинуваченого, а також з підстав суттєвих порушень вимог КПК України під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, судом не встановлено.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності суд приходить до висновку, про достатність досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку для ухвалення по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 обвинувального вироку.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 наявність на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.
З урахуванням обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину, особи обвинуваченого, який скоїв умисний злочин, віднесений законом до категорії злочинів невеликої тяжкості, вину у вчиненому не визнав, раніше не судимий, має на утриманні двоє малолітніх дітей, думку потерпілої щодо суворої міри покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.
Відповідно до ч. 5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Приймаючи до уваги, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину - 16.12.2015, минуло понад два роки, підсудний, у разі його згоди, звільняється від кримінальної відповідальності, за відсутності згоди така особа звільняється від покарання.
З огляду на те, що під час дебатів про питання щодо застосування положень закону у вигляді застосування строків давності ОСОБА_4 , було звернуто увагу з боку захисту обвинуваченого, які в той же час наполягали на відсутності у його діях складу злочину та недоведеності його вини, останній підлягає звільненню від покарання.
Цивільний позов потерпілою про відшкодування моральної та матеріальної шкоди було подано до матеріалів кримінального провадження 26.07.2016 року через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя (т.1 а.с.20). Справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_16 .
В подальшому при переданні вказаної справи в провадження судді ОСОБА_1 , потерпіла не заявляла про розгляд вказаного цивільного позову разом з даним кримінальним провадженням.
Враховуючи наведене, цивільний позов потерпілої слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій, що в силу вимог ст.128 КПК України вона має право на звернення з цивільним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, ст.ст. 49, 74 КК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 6 (ШІСТЬ) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності звільнити ОСОБА_4 від покарання.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишити без розгляду, роз`яснивши про право на звернення до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.
Суддя ОСОБА_1