Справа №490/6615/18 27.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/430/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000048 матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2018 року, якою у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, тимчасово виконує обов`язки заступника начальника Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10
підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю звільнення під заставу у розмірі, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (надалі КПК України).

Короткий зміст рішення слідчого судді суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, ухвала слідчого судді такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Стверджує, що слідчий суддя під час розгляду клопотання вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки здійснив оцінку доказів з точки зору їх належності та допустимості, що є неприйнятним на даному етапі досудового розслідування.
Вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , підтверджується свідченнями потерпілого, який вказав на останнього, як на особу, яка скоїла кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України (надалі КК України), іншими доказами.
Зазначає про наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.
Апелянт наголошує про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Встановлені слідчим суддею судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.
Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов висновку, що підозра складена та пред`явлена ОСОБА_7 неуповноваженим на це суб`єктом, а тому, її не можна вважати обґрунтованою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на необґрунтованість підозри, оскільки складена та пред`явлена неуповноваженим на це суб`єктом, а саме слідчім СУ ГУНП в Миколаївській області, в той час, коли, відповідно до частини 4 статті 216 КПК України, досудове розслідування злочинів вчинених працівником правоохоронного органу здійснюється слідчими органів Державного бюро розслідувань.

Однак, такі висновки не відповідають положенням чинного законодавства України.
Зокрема, відповідно до пункту 9 розділу XV Конституції України, в редакції Закону України № 1401-VIII від 2 червня 2016 року, норми якої мають найвищу юридичну силу, прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції, а також функцію нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, - до набрання чинності законом про створення подвійної системи регулярних пенітенціарних інспекцій.
Передання матеріалів кримінального провадження слідчими органів прокуратури до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань України для продовження провадження відбувається відповідно до абзацу 2 пункту 4 Розділу VI Закону України «Про державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794- VIІІ та абзацу 2 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування. Тобто початок дії положень частини 4 статті 216 КПК України пов`язаний не з моментом набрання чинності закону, який регулюватиме діяльність Державного бюро розслідувань, як державної установи, а з моментом початку здійснення останнім функції органу досудового розслідування.

Станом на момент реєстрації кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та на момент розгляду слідчим суддею суду першої інстанції клопотання слідчого, функції органу досудового розслідування Державне бюро розслідувань України не здійснювало.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12 Закону України «Про державне бюро розслідувань», після призначення на посаду Директор Державного бюро розслідувань зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня призначення на посаду підготувати стратегічну (на п`ять років) програму діяльності Державного бюро розслідувань.

Відповідно до Стратегічної програми діяльності Державного бюро розслідувань, опублікованої на офіційному веб-порталі Державного бюро розслідувань, початок його роботи запланований не раніше вересня 2018 року.

Органи Державного бюро розслідувань, виходячи з діючих норм законодавства, не розпочали свою діяльність, не здійснюють функції досудового розслідування.
За такого, слідчий суддя дійшов хибного висновку щодо порушення правил підслідності.
Підстав вважати, що постанова заступника прокурора Миколаївської області від 22 червня 2018 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000048, постановлена з порушенням норм діючого кримінального процесуального кодексу, не має, а відтак визначений вказаною постановою орган досудового розслідування слідчому управлінню ГУНП в Миколаївській області та проведені цим органом певні слідчі дії, не можуть вважатись такими, що визначені та проведені всупереч вимог діючого законодавства.

Відповідно до вимог частин 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити: чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Однак, в оскаржуваній ухвалі взагалі відсутні висновки суду в цій частині.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, зокрема, дані заяви ОСОБА_11 від 20 червня 2018 року, дані відповіді на доручення Миколаївського управління ДВБ НП України; дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дані протоколу огляду документів від 18 липня 2018 року та 3 серпня 2018 року, дані протоколу особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 від 8 серпня 2018 року, дані протоколу обшуку автомобіля «Шкода» від 8 серпня 2018 року, дані протоколу про за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) на момент його повідомлення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування перевірці не підлягають.
Згідно пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Матеріали провадження містять дані, які вказують на і наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Як слідує з матеріалів судового та кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, який відноситься до корупційних злочинів. Підозрюється у вчиненні злочину з використанням службових повноважень, тривалий час працює в правоохоронних органах, обізнаний про форми та методи досудового розслідування, продовжує працювати на посаді т.в.о. заступника начальника Миколаївського районного відділення поліції Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Діючим законодавством України про кримінальну відповідальність не передбачено застосування до особи якою вчинено корупційний злочин звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку: з дійовим каяттям, з примиренням винного з потерпілим, з передачею особи на поруки, у зв`язку із зміною обстановки, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Наведені обставини в сукупності дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Посилання на наявність ризику передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 177 КПК України апелянт жодним чином не обґрунтовує. За такого, апеляційний суд, вважає зазначене посилання неприйнятним.
З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора про те, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
За наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.
За змістом вимог частини 1 статті 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, з урахуванням дати повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частини 3 статті 368 КК України 9 серпня 2018 року, строк запобіжного заходу відносно підозрюваного не може перевищувати більше двох місяців з даної дати.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України апеляційний суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає визначити розмір застави, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , якій підозрюється у вчинення тяжкого злочину, у 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у випадку внесення застави визначити необхідність виконання підозрюваним обов`язків передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

Наявність позитивних даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 якими, на переконання захисника, є позитивна характеристика на підозрюваного, відсутність судимостей, за висновками суду апеляційної інстанції, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 410, 411, 412, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2018 року відносно ОСОБА_7 - скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали закінчується 8 жовтня 2018 року включно.
У разі внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 147280 (сто сорок сім тисяч двісті вісімдесят) грн. покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання:

прибувати до слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 за першою вимогою;
не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі м. Миколаєва;
повідомляти про зміну місця свого проживання;
утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: