Дата документу Справа № 320/1462/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/1462/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/471/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, не працевлаштованого, який має середню освіту, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 60 днів з забороною залишати місце проживання з 16-00 до 08-00 години, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, водночас, прийшов до висновку про недоведеність прокурором того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні слідчого.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк апеляційного оскарження, вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також вважає, що обставини, які містяться у клопотанні та доданих до нього матеріалах, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Прокурор вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки, та не зазначив мотивів такого неврахування. Крім того, на думку прокурора, слідчий суддя не врахував суспільну небезпечність кримінального правопорушення, умови, місце і час його вчинення, а також те, що в результаті цього заподіяно матеріальні збитки у великих розмірах, які підозрюваним відшкодовані не були. Прокурор також звертає увагу на існування ризику ухилення підозрюваного від можливого покарання шляхом виїзду за кордон, оскільки останній має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Отже, на думку прокурора, наявні беззаперечні та достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали він отримав лише 12 квітня 2018 року, що підтверджується відповідною розпискою, крім того, під час проголошення повного тексту ухвали, він не був присутнім, а тому вважає, що строк апеляційного оскарження необхідно рахувати з моменту отримання ним копії зазначеної ухвали. У разі пропуску ним строку апеляційного оскарження, просить його поновити з вищезазначених причин.
Колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки обставини, які стали причиною пропуску строку, на які посилається прокурор, підтверджуються матеріалами провадження.
Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000638 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У клопотанні зазначив, що 01 лютого 2018 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим нерухомим майном шляхом обману, вступив у злочинну змову зі своїми родичами, яким було достовірно відомо про відсутність у них та ОСОБА_6 будь-яких прав на нерухоме майно і відсутність будь-яких розрахунків за угоду щодо нерухомого майна, попередньо розподіливши між ними ролі, а саме: дядьком ОСОБА_12 , доручивши йому виступати в якості покупця нерухомості, та бабусею ОСОБА_13 , доручивши їй виступати в якості продавця нерухомості, за допомогою комплекту правовстановлюючих документів на нерухоме майно і оригіналу паспорту громадянки України на ім`я ОСОБА_14 , що знаходилися у нього в тимчасовому користуванні, організував шахрайське заволодіння належною ОСОБА_14 однокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 30,3 м2, ринковою вартістю 8 900 доларів США, за курсом НБУ 27,8 грн за 1 долар США станом на 01 лютого 2018 року, на загальну суму 247 420 грн, що є великим розміром, так як в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Так, 01 лютого 2018 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим нерухомим майном шляхом обману, керуючись корисливими мотивами, за попередньою змовою групою осіб, спільно зі своїми родичами, а саме дядьком ОСОБА_12 , який виступав в якості покупця нерухомості, достовірно знаючи, що жодних заходів на здійснення оплати купівлі вони не вживатимуть, та бабусею ОСОБА_13 , яка виступала в якості продавця нерухомості, вдаючи з себе власницю нерухомого майна ОСОБА_14 , заздалегідь довівши до їх відома про свій злочинний план, достовірно знаючи, що власниця однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_14 відсутня в зазначеній нотаріальній конторі, не здійснює відчуження і не уповноважує будь-кого на відчуження вищевказаного нерухомого майна, не отримає плату за його продаж, ввів в оману нотаріуса ОСОБА_15 про прибуття до нотаріальної контори ОСОБА_14 і її бажання продати вказану квартиру ОСОБА_16 , надавши нотаріусу для встановлення особи продавця оригінал паспорту громадянки України ОСОБА_14 і видавши ОСОБА_13 за вказану особу, а також надавши нотаріусу в оригіналах комплект правовстановлюючих документів ОСОБА_14 на зазначений об`єкт нерухомого майна для укладання договору купівлі-продажу.
В свою чергу ОСОБА_13 , здійснюючи визначену їй злочинну роль, реалізуючи спільний зі ОСОБА_6 та ОСОБА_12 злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи в приміщенні вказаної нотаріальної контори, вдаючи себе за власницю нерухомого майна ОСОБА_14 , достовірно знаючи про відсутність у неї будь-яких прав на нерухоме майно, підтвердила нотаріусу наявність бажання укласти договір купівлі-продажу і продати вказану квартиру ОСОБА_12 , повідомивши про проведення з нею розрахунку за відчуження нерухомості, який фактично проведено не було. А ОСОБА_12 в свою чергу, здійснюючи визначену йому злочинну роль, реалізуючи спільний зі ОСОБА_6 та ОСОБА_13 злочинний умисел, виступаючи в ролі покупця нерухомості, підтвердив нотаріусу наявність бажання укласти договір купівлі-продажу і придбати вказану квартиру, повідомивши про проведення ним розрахунку за купівлю нерухомості, який фактично проведено не було.
Перебуваючи в стані добросовісної омани, внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не усвідомлюючи протиправність своїх дій, нотаріус ОСОБА_15 склала договір купівлі-продажу вказаної квартири № 60 від 01 лютого 2018 року, який був підписаний ОСОБА_12 від імені покупця та ОСОБА_13 від імені продавця ОСОБА_14 , та нотаріально посвідчила даний правочин, про що внесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, безпідставно наділивши ОСОБА_12 правом власності на зазначене нерухоме майно.
В подальшому 14 лютого 2018 року, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 за участі ОСОБА_6 здійснили продаж вищевказаної однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_18 , уклавши договір купівлі-продажу № 285 від 14 лютого 2018 року та отримавши за її відчуження 8 900 доларів США, які обернули на власну користь.
В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , незаконно заволоділи нерухомим майном ОСОБА_14 -однокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 247 420 грн, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинив ОСОБА_14 матеріальні збитки у великих розмірах.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
05 квітня 2018 ОСОБА_6 було вручене письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.190 КК України.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України..

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника - адвоката ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також конкретні обставини зазначеного правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Обґрунтованість підозри ніким не оспорюється.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі ризики не підтверджуються відповідними матеріалами та прокурором не зазначено обставини, які б свідчили про наявність ризиків, які б обумовили застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де мешкає разом зі своєю сім`єю, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, ступінь його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і дійшов правильного висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки прокурор не довів, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.
Висновки слідчого судді про те, що такий запобіжний захід, як домашній арешт в певний період доби, буде достатньою процесуальною гарантією виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, є обґрунтованими.
Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.
Даних про те, що підозрюваний не виконує покладених на нього обов`язків, суду не надано.
Доводи прокурора щодо розміру заподіяних в результаті вчинення кримінального правопорушення збитків, а також те, що підозрюваний не відшкодував завдану шкоду, не спростовують висновків слідчого судді, не є підтвердженням ризиків, на які посилається слідчий в клопотанні, і не свідчить про неможливість запобігання цим ризикам без застосування до підозрюваного ОСОБА_6 іншого окрім тримання під вартою запобіжного заходу.
Доводи прокурора щодо наявності у підозрюваного закордонного паспорта, у зв`язку з чим, існує ризик ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, з моменту вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, ним, при наявності закордонного паспорта, покладені на нього обов`язки не порушувались.

Не містять матеріали провадження також відомостей щодо спроб підозрюваного перетнути кордон.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мелітопольського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 60 днів з забороною залишати місце проживання з 16-00 до 08-00 години, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням певних обов`язків, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4