У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2018 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000833 від 21 серпня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

25 вересня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження колегією суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначений обвинувальний акт передано судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 25 вересня 2018 року, про що є відповідний запис в журналі реєстрації вхідної кореспонденції.

Прокурор просила призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні, крім того клопотала про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Обвинувачена та її захисник заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 290 КПК України, а також заперечували щодо клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, як обвинувачена, тік і її захисник просили обрати обвинуваченій запобіжний у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Колегія суддів, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 взагалі не висунуто обвинувачення, оскільки в тексті обвинувального акту зазначено наступне:

« Рязанцева ОСОБА_8 підозрюється у розміщенні коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів у банку, з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 306 КК України»;

« ОСОБА_5 підозрюється у розміщенні коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів у банку, з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306 КК України»;

« ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України»;

« ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненими повторно та предметом яких був наркотичний засіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України»;

«Загалом, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 306 та ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України».

Крім того, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, який надійшов до суду, чітко та конкретно не зазначені суми грошових коштів, розміщених в установах банку, зокрема, вказано наступне.

01.09.2017 року ОСОБА_5 о 13 годині 15 хвилин 59 секунд, розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 3992 гривень.

Цього ж дня ОСОБА_5 о 13 годині 15 хвилин 59 секунд, розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 6000 гривень.

03.09.2017 року ОСОБА_5 о 14 годині 34 хвилин 24 секунди та о 14 годині 43 хвилини 58 секунд, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 12775 гривень.

Цього ж дня ОСОБА_5 о 14 годині 42 хвилини 11 секунд та о 14 годині 46 хвилин 36 секунд, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 1200 гривень.

05.09.2017 ОСОБА_5 о 18 годині 00 хвилини 19 секунд, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 9000 гривень.

Цього ж дня ОСОБА_5 о 18 годині 01 хвилини 34 секунди, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 2994 гривень.

08.09.2017 ОСОБА_5 о 18 годині 01 хвилини 34 секунди, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 11976 гривень.

10.09.2017 ОСОБА_5 о 15 годині 21 хвилину 32 секунди, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 11000 гривень.

Цього ж дня ОСОБА_5 о 15 годині 54 хвилини 53 секунди, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 4990 гривень.

12.09.2017 ОСОБА_5 о 09 годині 43 хвилини 28 секунди, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 5988 гривень.

А всього зазначено, що було виявлено та задокументовано не менше 15 операцій (транзакцій) по розміщенню ОСОБА_5 у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів на суму не менше 69915 гривень.

Також в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, який надійшов до суду, чітко та конкретно не зазначено масу наркотичного засобу, яку ОСОБА_5 придбала з метою збуту.

А саме зазначено, що ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, з метою вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням та збутом наркотичного засобу метадон, у невстановлену дату, але не пізніше 04.01.2018, невстановлені час, місце та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно придбала з метою збуту кристалоподібну речовину світло-жовтого кольору масою не менше 0,205 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 0,147 г.

Придбавши за вищевказаних обставин кристалоподібну речовину світло-жовтого кольору масою не менше 0,205 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 0,147 г, ОСОБА_5 розпочала незаконно її зберігати з метою збуту за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_3 до 04.01.2018.

Крім цього, ОСОБА_5 з корисливих спонукань, з метою вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним повторним придбанням та зберіганням, а також збутом наркотичного засобу метадон, у невстановлену дату, але не пізніше 02.02.2018, невстановлені час, місце та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, повторно незаконно придбала з метою збуту кристалічну речовину білого кольору масою не менше 0,233 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 0,130 г.

Придбавши за вищевказаних обставин кристалічну речовину білого кольору масою не менше 0,233 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 0,130 г, ОСОБА_5 розпочала повторно незаконно її зберігати з метою збуту за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_3 до 02.02.2018.

Крім цього, ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, з метою вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з повторним незаконним придбанням, зберіганням, перевезення та збутом наркотичного засобу метадон, у невстановлену дату, але не пізніше 01.03.2018 року, невстановлені час, місце та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, повторно незаконно придбала з метою кристалічну речовину білого кольору масою не менше 20,236 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 13,495 г.

Придбавши за вищевказаних обставин кристалічну речовину білого кольору масою не менше 20,236 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 13,495 г, ОСОБА_5 розпочала повторно незаконно її зберігати з метою збуту за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_3 до 01.03.2018.

Окрім того, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, який надійшов до суду, чітко не зазначено хронологію подій та послідовність дат вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, зокрема, вказано наступне.

12.09.2017 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконне походження коштів, здобутих нею внаслідок незаконного збуту наркотичного засобу метадон, з метою його придбання та продовження незаконного збуту на території міста Києва, знаходячись в приміщені магазину, що за адресою: місто Київ, вулиця Алма-Атинська, будинок №2-Б, скориставшись терміналом самообслуговування №208549, однією операцією (транзакцією), яка мала місце о 09 годині 43 хвилини 28 секунди, повторно розмістила у банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в сумі не менше 5 988 гривень, шляхом поповнення готівкою розрахункового банківського рахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 відкритого на ОСОБА_9 .

За результатом вищевказаних дій ОСОБА_5 , 10.09.2017 двома операціями (транзакціями), які мали місце о 15 годині 21 хвилину 32 секунди та о 15 годині 54 хвилини 53 секунди, на розрахунковий банківський рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_9 , через термінал самообслуговування №209749 та додаток «Приват24», зі списанням комісії за надання банківських послуг, було зачислено грошові кошти в сумі 5988 гривень.

Отже, з формулювання обвинувачення не зрозуміло по кожному епізоду окремо, яку саме суму грошових коштів ОСОБА_5 розмістила у банку, та яку масу наркотичного засобу ОСОБА_5 придбала з метою подальшого збуту, що в свою чергу свідчить про те, що обвинувачення є нечітким.

Крім того, згідно зі ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Всупереч вказаних вимог в обвинувальному акті не зазначена мета, з якою ОСОБА_5 01.03.2018 року у невстановлені час, місце та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, повторно незаконно придбала кристалічну речовину білого кольору масою не менше 20,236 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон масою не менше 13,495 г.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення. Деталі ж вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Також пунктом 2 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Між тим, в тексті обвинувального акту чітко не зазначено, хто саме обвинувачується ОСОБА_5 чи ОСОБА_5 . Крім того, в порушення п. 2 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутні відомості про громадянство обвинуваченої ОСОБА_5 , що має суттєве значення для належного забезпечення обвинуваченій права на захист.

Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Що стосується клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно ж до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 ч. 1 цієї статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1-п. 11 ч. 1 вказаної статті.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачуються зокрема і у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким та за яке законом передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Водночас, в судовому засіданні прокурором не наведено доводів щодо необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що є винятковим.
Як встановлено в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де тривалий час проживає разом з матірю та сестрою, на даний час не працює, після зміни їй запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, обовязки, визначені судом, не порушувала, від слідства і суду не ухилядась.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченій ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю із покладенням на неї обов`язків, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Такий запобіжний захід, на думку колегії судді, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 17, 110, 176-178, 181, 183, 193-195, 291, 314-316, 331 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч. 2 ст.306, ч. 1 ст.307, ч. 2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000833 від 21 серпня 2018 року повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному проваджені прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , для виконання вимог, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000833 від 21.08.2018 року за ч. 1, 2 ст. 306, ч. 1, 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, прокурора та/або слідчого;
- з`являтися за викликом до суду, прокурора та/або слідчого;
- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або роботи;
- утримуватись від спілкування із свідками, підозрюваними та іншими учасниками по даному кримінальному провадженню без дозволу суду, прокурора та/або слідчого;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали щодо обрання обвинуваченій запобіжного заходу встановити до 1 грудня 2018 року включно.
Роз`яснити обвинуваченій наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.
Ухвала в частині обрання обвинуваченій запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: 1.

2.