Справа № 721/523/18
Провадження №1-кп/713/205/18
ВИРОК
іменем України

16.10.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 08.06.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анадоли Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Хотинського районного суду 22.03.2012 року з ОСОБА_4 , 1979 року народження, мешканця с. Селятин Путильського району Чернівецької області, стягнуто на користь ОСОБА_6 , 1979 року народження аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку кожної дитини щомісячно.

Однак протягом терміну з 22.03.2012 року по 01.04.2018 року ОСОБА_4 , отримуючи заробітну плату в Селятинській ЗОШ, де працював на посаді кочегара, умисно, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Внаслідок чого згідно довідки-розрахунку Державної виконавчої служби Путильського ТУЮ від 20.04.2018 року, станом на 01.04.2018 року, утворилася заборгованість в розмірі 36217,20 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

16.10.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, яку учасники процесу під час проведення судового засідання просили затвердити.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.164 КК України, останній визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Обвинувачений зобов`язався протягом 2018 року сплатити потерпілій ОСОБА_6 5000,00 грн. у якості коштів на утримання їх спільних неповнолітніх дітей; протягом 2019 року погасити решту заборгованості зі сплати коштів на утримання їх спільних неповнолітніх дітей.

Сторони угоди узгодили міру покарання та визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та потерпілою ОСОБА_6 угоду про примирення на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що заборгованість зі сплати аліментів обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався погасити протягом 2018-2019 років, просила затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердила суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала, що є законні підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , укладеної 16.10.2018 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, який відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 злочину за ст.164 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкий злочин, ніж той, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення, укладеної між ним та потерпілою ОСОБА_6 16.10.2018 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді одного року обмеження волі та звільнення від його відбування з випробуванням без покладення на нього обов`язку, передбаченого п.2 ч.2 ст.76 КК України, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Судові витрати відсутні.

Речових доказів немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, що укладену 16.10.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0 000155 від 08.06.2018 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та відповідно до ст.76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1