Справа № 461/4502/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2018 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Червоноград, Львівської області, громадянки України, із загальною середньою освітою, раніше судимої, маючої на утриманні малолітню дитину, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 24.01.2017 року, приблизно 17 годин 00 хвилин, перебуваючи на автовокзалі «Північний», що у м. Львові по вул. Хмельницького, 225, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи поліетиленовий пакет, в якому знаходились п`ятдесят п`ять таблеток рожевого, фіолетового та синього кольору неправильної геометричної форми, що, згідно висновку експерта №3/84 від 15.03.2017 року, містять 3,4-метилендіоксиметамфетамін, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 5,8313 грам, що відповідно до таблиці №2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188 (в редакції наказу від 29.07.2010 року №634) становить великі розміри, які зберігала при собі, з метою збуту. Цього ж дня, приблизно о 19 годин 20 хвилин, вказану психотропну речовину у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено працівниками поліції в приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, що по вул. Мартовича,2 у м. Львові.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині заперечила, та вказала, що не продавала та не збувала жодних наркотичних засобів. Таблетки знайшла на АС-2 в туалеті. На умивальнику лежала пачка з-під цигарок, в середині якої було щось кольорове, а саме таблетки різного кольору. Призначення цих таблеток їй було невідоме. В подальшому вона добровільно передала ці таблетки працівникам поліції. Вона визнає той факт, що зберігала при собі цю речовину, однак заперечує мету зберігання, а саме збут цієї речовини. Просить суд її суворо не карати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у пред`явленому їй обвинуваченні, її вина повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами.

Показами свідка ОСОБА_6 (оперуповноваженого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області), даними ним в судовому засіданні про те, що ОСОБА_4 була фігурантом кримінального провадження, яке розслідувалося Галицьким відділом поліції, однак не являлася на виклики слідчого. 24.01.2017 року працівниками поліції вона була помічена в районі автовокзалу та запрошена до Галицького відділу поліції для з`ясування обставин, що мали значення для вказаного кримінального провадження. У процесі спілкування у відділі поліції ОСОБА_4 поводилась знервовано, а в подальшому добровільно видала наявні у неї наркотичні засоби, які, як вона повідомила, були знайдені нею в туалеті на автовокзалі.

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.05.2017 року, згідно якого по абонентському номеру ОСОБА_4 , в період з 22.01.2017 року по 24.01.2017 року, були зафіксовані розмови останньої з невстановленими слідством особами, щодо придбання та оплатного збуту таблеток синього та рожевого кольорів. Зі змісту вказаних розмов видно, що ОСОБА_4 після придбання таких таблеток, зберігала їх при собі та мала на меті оплатно збути такі таблетки. В подальшому неодноразово оплатно збувала і отримувала за це грошові кошти. Зокрема, ОСОБА_4 вказує на ознаки таблеток, їх вартість та характеристику. /а.с.84-94/.

Протоколом огляду місця події від 24.01.2017 року та фототаблицею до нього, з якого видно, що під час огляду в приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, що по вул. Мартовича, 2 у м. Львові у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено добровільно надані нею таблетки рожевого, голубого та фіолетового кольорів, які знаходились у пакеті прозорого кольору /а.с.67-75/.

Висновком експерта №3/84 від 15.03.2017 року, згідно якого в дванадцятьох таблетках фіолетового кольору, двадцяти одній таблетці синього кольору та двадцяти двох таблетках рожевого кольору, що містяться в прозорому безбарвному полімерному пакеті, виявлено 3,4-метилендіоксиметамфетамін (МДМА), який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальна маса якого становить 5,8313 грам /а.с.75-80/.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, зокрема показання свідка, протоколи та висновок експерта, суд визнає їх належними і допустимими в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення злочину та винуватість обвинуваченої у вчиненні злочинних дій.

При цьому суд враховує, що згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Оцінюючи вказані фактори, суд виходить з того, що обвинувачена в ході розгляду справи сама заявила, що наркотичних засобів не вживає. Також в суді не здобуто жодних доказів щодо того, що обвинувачена займається будь-яким видом легальної підприємницької діяльності, хоча зміст її телефонних розмов свідчить саме про те, що вона займалася збутом.

Суд виходить з того, що відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена поза розумним сумнівом.
Оцінюючи покази обвинуваченої щодо заперечення вчинення нею інкримінованого злочину та посилання останньої на наявність в її діях ознак злочину передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, суд розцінює їх, як такі, що дані обвинуваченою, з метою пом`якшити відповідальність та уникнути покарання за скоєне, оскільки санкція за даною статтею є нижчою ніж за ч. 2 ст. 307 цього ж кодексу. Також ці покази спростовуються вищенаведеними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а тому суд відхиляє покази ОСОБА_4 щодо її непричетності до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.307 КК України, оскільки остання незаконно придбала та зберігала психотропні речовини у великих розмірах з метою збуту.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує обставини вчинення злочину, їх наслідки, характер інкримінованого злочину, ступінь його тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченої: раніше судимої, має на утриманні малолітню дитину, яка потребує піклування, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не поступало.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, вищенаведені обставини справи, зокрема дані про особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, правових підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає, відтак приходить до висновку, що виправлення засудженої неможливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченої, з конфіскацією майна, що належить останній.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

-55 штук таблеток рожевого, фіолетового та синього кольору неправильної геометричної форм, в яких виявлено 3,4 - метилендіоксиметамфетамін, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 5,8313 грам знищити.

Крім того, з обвинуваченої підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за проведення по справі експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №3/84 від 15.03.2017 року, в сумі 1 058,48 гривень.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити їй покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

-55 штук таблеток рожевого, фіолетового та синього кольору неправильної геометричної форм, в яких виявлено 3,4 - метилендіоксиметамфетамін, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 5,8313 грам знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення по справі експертизи в сумі 1 058 (одну тисячу п`ятдесят вісім) гривень 48 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1